Справа № 278/2708/25 

В И Р О К 
Іменем України 

19 березня 2026 року        м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді    ОСОБА_1 ,
з участю секретарів    ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
прокурорів    ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
обвинувачених    ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 ,
захисників    ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 ,
представника потерпілого  ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною середньою освітою, непрацевлаштованого, неодруженого, несудимого;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гайсин Вінницької області, громадянина України, із повною загальну середньою освітою, студента ІІ-го курсу Національного університету «Київо-Могилянської академії», неодруженого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_2 , несудимого;
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі — КК),

в с т а н о в и в:

25 січня 2025 року близько 23 год. 55 хв. ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 перебували поблизу магазину «Продукти» по вул. Лесі Українки в с. Ліщин Станишівської територіальної громади Житомирського району та області, де у ОСОБА_6 під малозначним приводом у виді зауваження ОСОБА_13 , виник умисел на вчинення хуліганських дій групою осіб відносно автомобіля марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », у виді грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.
Реалізуючи свій умисел, направлений на вчинення хуліганських дій, в цей же день, час та місці ОСОБА_6 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, та проявляючи особливу зухвалість в присутності сторонніх осіб за допомогою дерев`яної бити, знайденої ним неподалік, розпочав наносити нею удари по всьому корпусу автомобіля марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_13 , не реагуючи на заклики останнього припинити вчинення протиправних дій.
Продовжуючи реалізацію свого умислу, направленого на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , які знаходились поряд, та запропонував їм перевернути вказаний транспортний засіб на дах, на що останні погодились, та таким чином у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на вчинення хуліганства у виді грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуваного особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.
Продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_7 у присутності інших осіб за допомогою фізичної сили рук перевернули автомобіль марки «ВАЗ 2109» колесами доверху, який належить ОСОБА_13 , таким чином вчинили хуліганські дії, грубо порушивши громадський порядок з особливою зухвалістю групою осіб, пошкодивши внаслідок таких дій вказаний транспортний засіб.
Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_12 разом з ОСОБА_7 місце скоєння кримінального правопорушення покинули, спричинивши пошкодженням автомобіля потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду у розмірі 44 458 грн.
Ухвалою суду від 4.03.2026 обвинуваченого ОСОБА_12 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК на підставі ст. 47 КК у зв`язку з його передачею на поруки трудовому колективу, а кримінальне провадження в цій частині закрито. 
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вину в інкримінованому діянні визнали повністю, підтвердили вищенаведені обставини, у вчиненому каються.
Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинувачених.
Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7  у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 2 ст. 296 КК як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК, є умисним нетяжким злочином проти громадського порядку та моральності.
Обвинувачений ОСОБА_6 не судимий, працює неофіційно, неодружений, за місцем проживання характеризується посередньо. 
ОСОБА_7 не судимий, студент, неодружений, за місцем проживання характеризується позитивно. 
Обставинами, що пом`якшують покарання обом обвинуваченим, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, Також обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд на підставі п. 13 ч. 1 ст. 67 КК визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки як повідомив сам обвинувачений, саме ця обставина істотно вплинула на формування у нього умислу на вчинення кримінального правопорушення.
Також судом враховуються відомості досудових доповідей філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, з яких вбачається, що обвинувачені не становлять небезпеки для суспільства.
З урахуванням наведеного, наявності обтяжуючої покарання обставини, особи обвинуваченого, суд призначає ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі. Разом з цим, зважаючи на наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, суд погоджується із позицією прокурора про те, що обвинувачений не є суспільно небезпечним, і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК звільняє його від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, відсутність обтяжуючих та наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин, які в сукупності із наведеним істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зважаючи на позицію прокурора, суд вважає за можливе на підставі ст. 69 КК перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не передбаченого у санкції ч. 2 ст. 296 КК, та призначає покарання у виді громадських робіт на строк із урахуванням положень ч. 1 ст. 100 КК.
Під час судового розгляду представником потерпілого ОСОБА_13 в інтересах останнього пред`явлено позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 в солідарному порядку 44 458 грн майнової шкоди та 60000 грн моральної шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням. Оскільки кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_12 було закрито, цивільний позов в частині стягнення з нього зазначеної шкоди підлягає залишенню без розгляду. 
Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з обвинувачених  ОСОБА_6 та ОСОБА_7 майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, суд, виходячи із засади змагальності дійшов висновку, що ці вимоги підлягають задоволенню, оскільки обвинувачені повністю визнали позов в цій частині.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з обвинувачених моральної шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, суд, оцінюючи глибину душевних страждань потерпілого, викликаних пошкодженням його майна, виходячи із засад розумності та справедливості цивільного законодавства дійшов висновку, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, що достатнім відшкодуванням моральної шкоди потерпілого буде 20 000 грн. Також суд бере до уваги, що захисником надано суду квитанції про сплату законним представником обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого 45 000 грн (12.08.2025, 25.09.2025 та 4.03.2026 по 15 000 грн кожного разу), суд на цю суму зменшує розмір відшкодування, що підлягає стягненню з обвинувачених. Враховуючи наведене, з обвинувачених підлягає стягненню в солідарному порядку (44 458 + 20000 – 45000) 19 458 грн. моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. 
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинувачених.
Крім того, з обвинувачених відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК підлягають стягненню на користь потерпілого документально підтверджені витрати на правову допомогу. 
Арешти, накладені на речові докази по справі, на підставі ст. 174 КПК підлягають скасуванню, а речові докази – поверненню власникам.
Підстав для обрання відносно обвинувачених запобіжних заходів не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі частин 1 та 3 ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, а у разі працевлаштування – роботи; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна посткримінального мислення».
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді громадських робіт на строк сто годин.
Початок строку відбування покарання обраховувати з моменту початку виконання робіт за визначеним місцем.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати.

Позов потерпілого ОСОБА_13 задовольнити частково.
Стягнути з обвинувачених  ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_14 в солідарному порядку 19 458 грн. (дев`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят вісім) гривень моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. 
Позов потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_12 майнової та моральної шкоди залишити без розгляду.
Стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_14 судові витрати на правову допомогу по 10 000 (десять тисяч) гривень з кожного.
Стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави по 3 119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) гривень 90 копійок з кожного судових витрат на проведення судових експертиз.

Арешти, накладені ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду м. Житомира від 28.01.2025, 29.01.2025 на дерев`яну ручку від бити чорного кольору, що обмотана - тканинною клейкою стрічкою, на мобільний телефон марки «Хіаоmі» Hyper OS, РОСО С65, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 ; SN: НОМЕР_4 , на відламану частину для нанесення ударів дерев`яної бити чорного кольору з маркуванням білого кольору «LADA 2109», на автомобіль марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », – скасувати, а вказані речові докази повернути власникам. Оптичні диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченим і прокурору, та направити потерпілому не пізніше наступного дня після ухвалення. Захисники, законний представник обвинуваченого, представник потерпілого мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя          ОСОБА_1