Справа № 632/1453/25	
 	провадження №3/632/2/26	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Златопіль 

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі судді - Журавель О.О., за участю секретаря судового засідання – Охріменко А.В., захисника – Бреславець М.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - 

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2025 року о 16 год. 18 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем ВАЗ-21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Садовій у селище Олексіївка Лозівського району Харківської області у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проведений у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, що підтверджується роздруківкою (тестом № 449) від 07 серпня 2025 року, результат огляду становить 1,44 ‰.
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив підпункт «а» пункту 2.9. розділу 2 Правил дорожнього руху (надалі-ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судові засідання не з`явився. 
Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.
Відтак, суд провів розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за участю його адвоката з наведених вище підстав, на підставі наявних у справі доказів.
Захисниця Бреславець М.Г., яка діє в інтересах ОСОБА_1 надала до суду заперечення, мотивувавши низкою порушень та недоліків, допущених уповноваженими особами під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які вона вважає істотними, що, своєю чергою, унеможливлюють притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.
Основними аргументами є такі: 
— невстановлений факт керування транспортним засобом та відсутність законних підстав зупинки транспортного засобу;
—відсутність контрольного забору повітря;
—невідповідність часу у чеку та відео, зокрема у чеку приладу «Drager» зафіксований час 16:33, у той час як відео підтверджує проведення огляду о 16:37. Така розбіжність унеможливлює встановлення автентичності доказу;
— відсутність направлення на медичний огляд. Матеріали справи не містять направлення на медичний огляд, хоча згідно з пунктом 7 Інструкції №1452/735, у випадку сумнівів або незгоди з результатами особа повинна бути доставлена до закладу охорони здоров`я. Ненадання такої можливості є грубим порушенням права на захист;
— невизначеність щодо інформування та згоди водія;
— порушення вимог безперервної відеофіксації.
Отже, захисник Бреславець М.Г. вважає, що провадження у справі повинно бути закрито у зв`язку з відсутністю складу та подій адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вислухавши заперечення стороні захисту, дослідивши клопотання та матеріали справи про адміністративні правопорушення, допитавши свідка та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд доходить такого висновку.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пункт 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із пунктом 2.9 «а» ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Отже, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
Відповідно до статті 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України. 
Згідно з пунктом 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Водночас, суд приймає до уваги, що порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено як у ст. 266 КУпАП, так у низці підзаконних нормативно-правових актів.
Так, процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляд визначає Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі – Інструкція 1452/735).
Пунктами 2, 3 розділу І Інструкції 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктами 1, 2, 3, 4, 5, 7, 10 розділу ІІ Інструкції 1452/735 передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі – акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначає також Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008року № 1103 (далі-Порядок).
Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться, зокрема, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Отже, виявлення у водіїв ознак сп`яніння є дискреційним повноваженням поліцейських. Відтак наявність таких ознак встановлюється виключно поліцейським і становить лише підставу для проведення огляду, оскільки його метою є підтвердження або спростування факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння за результатами відповідного огляду.
Згідно із пунктами 1, 4, розділу Х (Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП) Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395 з подальшими змінами (надалі -Інструкція № 1395), водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 415490 від 07 серпня 2026 року, який складено щодо ОСОБА_1 за порушення підпункту «а» пункту 2.9. розділу 2 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вбачається, що 07 серпня 2025 року о 16 год. 18 хв., ОСОБА_1 , керував транспортним засобом – автомобілем ВАЗ-21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Садовій у селище Олексіївка Лозівського району Харківської області у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проведений у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, що підтверджується роздруківкою (тестом № 449) від 07 серпня 2025 року, результат огляду становить 1,44 ‰. У відповідній графі протоколу зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Під час проведення огляду поліцейськими було застосовано технічні засоби відеозапису, матеріали якого долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. Також у відповідній графі протоколу зазначено, що ОСОБА_1 погодився із результатами огляду, про свідчить його підпис у відповідній графі протоколу, зауважень щодо проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не мав. Від надання письмових пояснень відмовився;
Допитаний за клопотанням сторони захисту, інспектор СРПП ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області — Заєць Д.Ю., який є уповноваженою особою, що склав протокол, надав суду пояснення як свідок про те, що 07 серпня 2025 року у денний час він разом з іншим поліцейським перебував на чергуванні. Під час патрулювання у селище Олексіївка Лозівського району Харківської області ними було виявлено водія автомобіля ВАЗ 21070 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснював керування автомобілем у зустрічному напрямку, будучи разом з пасажиром непристебнутими ременем безпеки, що є порушенням пункту 2.3.в. ПДР та стало підставою для зупинки автомобілю. У ході спілкування з водієм він ( ОСОБА_2 ) встановив у водія ознаки алкогольного сп`яніння. За цих обставин він ( ОСОБА_2 ) запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі. Водій погодився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. У встановленому законом порядку огляд було проведено із використанням газоаналізатора «Drager Alcotest 6810». За результатами огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Результат огляду становив 1,44 ‰. З результатом огляду водій був ознайомлений і погодився з ним, тому огляд у закладі охорони здоров`я не проводився, направлення не складалося. За цих обставин 07 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, з врученням йому копії протоколу та акту огляду. Водій погодився зі змістом документів, що підтвердив власноруч — відповідним записом і підписом. Жодних заперечень щодо процедури складання протоколу або результатів огляду на місці зупинки ОСОБА_1 не висловлював. Його поведінку зафіксовано на відео. Також водій під час спілкування надав пояснення, що напередодні вживав алкоголь- пиво, що також зафіксовано на відео.
Також свідок пояснив суду, що в алкотестері Drager Alcotest 6810 поняття «автоматичний забір повітря» перед використанням стосується процесу самодіагностики та очищення сенсора, який прилад виконує щоразу після увімкнення самостійно. Лише після того, як прилад автоматично завершить перевірку навколишнього повітря та сенсора, на дисплеї з`явиться напис «ГОТОВ», що було дотримано під час проведення огляду водія та зафіксовано на відео. Фіксація часу на відеозаписі відображає момент запису відео, тоді як час, зазначений у чеку приладу, фіксується внутрішнім програмним забезпеченням самого приладу під час формування результату тестування. У зв`язку з цим незначна різниця у кілька хвилин між зазначеними показниками є технічно можливою та не свідчить про порушення порядку проведення огляду. Також свідок зазначив, що з ОСОБА_1 він не знайомий, раніше з ним не зустрічався та неприязних стосунків між ними не має.
Із досліджених відеозаписів, відтворених під час судового розгляду, вбачається послідовність подій, що відбувалися 07 серпня 2025 року о 16 год. 18 хв. Зокрема, на відеозаписі зафіксовано факт патрулювання поліцейських екіпажем на службовому автомобілі. Надалі працівники поліції рухаються за автомобілем марки ВАЗ-21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Садовій у селищі Олексівка Лозівського району Харківської області, зупиняють автомобіль та висловлюють водію вимогу щодо порушення ПДР, оскільки ані водій, ані пасажир непристебнуті ременями безпеки під час руху автомобіля. У подальшому, під час зупинки та спілкування, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння — запах алкоголю з порожнини рота та поставив вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу — на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці. Поліцейський надав ОСОБА_3 прилад, проінформував його про порядок застосування спеціального технічного засобу та роз`яснив, як саме необхідно видихати у газоаналізатор. Після цього ОСОБА_1 здійснив продув у прилад. Надалі на відеозаписі зафіксовано момент проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, зокрема — проходження тесту на газоаналізаторі «Drager Alcotest 6810» та результат — 1,44 ‰, який висвітився на табло, з яким ОСОБА_1 погодився. Після чого на відео зафіксовано процес складання адміністративного матеріалу.
Крім того, із досліджених відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 під час проведення огляду не заявляв про будь-які порушення, зокрема, не встановлення факту керування ним транспортним засобом, відсутність законних підстав зупинки транспортного засобу, відсутність контрольного забору повітря, а також не висловлював бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я або отримати документи щодо технічного засобу — газоаналізатора «Drager Alcotest 6810». ОСОБА_1 був ознайомлений з результатом тесту, який автоматично з`явився на табло, погодився з ним і не висловлював жодних зауважень щодо процедури огляду.
Отже, суд вважає, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, зафіксовано достатньо даних, які, зокрема, підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його згоду на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також згоду з результатом 1,44 ‰. Більше того, із відтвореного відеозапису вбачається, що результат тесту не викликав у водія здивування — він погодився з ним.
За викладених обставин і на підставі дослідженого відеозапису суд вважає, що у поліцейського були достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Це надавало йому право вимагати від водія проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а отже, покладало на ОСОБА_1 відповідний обов`язок.
З акта огляду на стан алкогольного сп`яніння та роздруківки з результатом №?449 вбачається, що у ОСОБА_1 було виявлено ознаку сп`яніння — запах алкоголю з порожнини рота. Огляд проведено з використанням спеціального технічного засобу — газоаналізатора Drager Alcotest 6810. Результат огляду — 1,44 ‰. З указаним результатом ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис у відповідній графі акта. Крім того, з цього документа вбачається, що він був ознайомлений із зазначеним актом і не мав жодних зауважень.
Результат огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 склав 1,44 ‰, що перевищує максимально допустимий цифровий показник 0,2 ‰ алкоголю в крові, встановлений у пункту 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735.
Приймаючи до уваги, що наведені вище пояснення свідка ОСОБА_4 є конкретними, послідовними, узгоджуються з письмовими доказами та даними відеозаписів, суд доходить висновку, що ці пояснення є достовірними та в сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом — автомобілем марки ВАЗ-21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Садовій у селище Олексіівка Лозівського району Харківської області, у стані алкогольного сп`яніння. Також підтверджено проведення в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із використанням газоаналізатора Drager Alcotest 6810, що підтверджується роздруківкою (тест №?449) від 07 серпня 2025 року. Результат огляду становить 1,44 ‰.
Отже, суд доходить висновку, що безпосередньо досліджені докази є належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суд констатує, що матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення вимог ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 266, 268 КУпАП, Порядку, Інструкції 1452/735, Інструкція № 1395, що можуть свідчити про істотні порушення, такі які б підтверджували беззаперечне порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим можуть потягнути за собою визнання доказів, покладених судом в основу судового рішення, не допустимими.
Суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо недоведеності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , відсутності у працівників поліції законних підстав для зупинки транспортного засобу, невизначеності щодо інформування водія та отримання його згоди на проведення огляду, а також порушення вимог щодо безперервності відеофіксації, з огляду на таке.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.
Відповідно до положень статті 254 КУпАП у разі виявлення правопорушення уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності складається протокол.
Протокол про адміністративне правопорушення - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та яка відображає процесуальну послідовність обставин, що мають значення для вирішення справи.
Як вбачається з досліджених під час судового розгляду за участю захисника відеозаписів із нагрудної камери працівника поліції, поліцейськими було зафіксовано, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем без пристебнутого ременю безпеки, а також не був пристебнутий ременем безпеки пасажир, з чим погодився водій, що, на думку суду, може слугувати підставою для зупинки автомобілю. Працівник поліції під час зупинки транспортного засобу повідомив водія про підставу такої зупинки відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», зокрема у зв`язку з виявленим порушенням ПДР.
З огляду на викладене факт зупинки транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ-21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 не свідчать про порушення прав останнього.
Крім того, з відеозапису вбачається, що працівник поліції чітко та зрозуміло проінформував водія про порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема про можливість його проведення як на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу, так і в медичному закладі. Водій висловив бажання проходити огляд саме на місці зупинки. Після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та отримання позитивного результату такого огляду водій погодився з його результатами, відтак у поліцейського були достатні підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Усі зазначені обставини були безперервно зафіксовані технічним засобом відеофіксації — нагрудною камерою працівника поліції, відповідні відеозаписи зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення як докази та безпосередньо досліджені судом під час розгляду справи.
Суд також бере до уваги, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не висловлював зауважень щодо процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, порядку оформлення матеріалів справи або дій працівників поліції. Так само матеріали справи не містять жодних об`єктивних даних про наявність перешкод для проходження ним огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.
Таким чином, суд вважає, що інформація, зафіксована на відеозаписах, є достатньою для підтвердження обставин, що мають значення для справи, та узгоджується з іншими доказами, наявними в матеріалах справи.
З огляду на викладене, доводи сторони захисту є суб`єктивними та необґрунтованими, та не підтверджуються жодними належними і допустимими доказами, тоді як сукупність досліджених судом вище наведених доказів узгоджуються між собою та підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи сторони захисту про відсутність направлення водія на медичний огляд суд також вважає необґрунтованими та такими, що суперечать встановленим під час судового розгляду обставинам справи.
Сторона захисту у своїх запереченнях зазначає, що працівники поліції повинні були скласти направлення для проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я. Разом із тим такі твердження ґрунтуються на неправильному тлумаченні положень чинного законодавства.
Так, відповідно до вимог пункту 7 Розділу І Інструкції № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Водночас під час судового розгляду встановлено, що після проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу водій погодився з результатом тестування, не висловлював будь-яких заперечень щодо його достовірності та не заявляв клопотань про проходження огляду у медичному закладі.
За таких обставин у працівників поліції були відсутні правові підстави для складання направлення до медичного закладу, оскільки така процедура передбачена лише у випадку незгоди водія з результатами огляду або наявності обґрунтованих сумнівів щодо них.
Отже, відсутність направлення на медичний огляд у даному випадку не свідчить про порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння, а доводи сторони захисту з цього приводу є безпідставними та не спростовують встановлених судом фактичних обставин справи.
Доводи сторони захисту щодо порушення процедури огляду у зв`язку з відсутністю контрольного забору повітря при використанні алкотестера Drager Alcotest 6810 суд вважає необґрунтованими.
Відповідно до Інструкції з експлуатації зазначеного приладу, яка є офіційним технічним документом виробника та перебуває у відкритому доступі, перед кожним вимірюванням прилад автоматично здійснює самоперевірку системи та контроль навколишнього повітря (нульовий тест). Відтак, перевірка повітря проводиться приладом автоматично і не потребує окремого ручного виконання оператором.Отже, відсутність окремої фіксації контрольного забору повітря не свідчить про порушення процедури проведення огляду.
Водночас, суд звертає увагу, що належних та допустимих доказів на спростування отриманих працівниками поліції результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, суду не надано.
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював незгоди із процедурою проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеним на місці зупинки транспортного засобу, зокрема у зв`язку з відсутністю контрольного забору повітря при використанні алкотестера ; а також не висловлював вимог щодо ознайомлення із сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, зокрема і під час судового розгляду. 
Разом з цим, суд наголошує на тому, що законом передбачені додаткові гарантії для водія, зокрема щодо можливості не погодитись з результатом огляду на місці зупинки та пройти огляд в закладі охорони здоров`я, відповідне право водієві було роз`яснено, однак останній таким правом не скористався.
Щодо доводів сторони захисту про невідповідність часу, зазначеного у чеку приладу «Drager», та часу, зафіксованого на відеозаписі, суд зазначає таке.
Із матеріалів справи вбачається, що у чеку приладу «Drager» зазначено час проведення огляду 16:33, тоді як із відеозапису вбачається, що відповідна процедура відбувалася приблизно о 16:37. Водночас, на думку суду, сама по собі така різниця у декілька хвилин не свідчить про недостовірність результатів огляду або порушення встановленого порядку його проведення.
Суд враховує, що фіксація часу різними технічними засобами здійснюється відповідно до внутрішніх налаштувань їх програмного забезпечення, а відсутність синхронізації системного часу між алкотестером та відеореєстратором об`єктивно може призводити до незначних розбіжностей у відображенні часу. При цьому час, зазначений у чеку алкотестера, формується внутрішнім програмним забезпеченням приладу безпосередньо під час оброблення результату тестування, тоді як відеозапис відображає перебіг подій відповідно до налаштувань часу відеопристрою.
Крім того, із дослідженого судом відеозапису вбачається безперервна фіксація дій працівників поліції та водія, зокрема момент проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, що узгоджується з іншими матеріалами справи, у тому числі результатом тестування, зафіксованим приладом «Drager». Отже, наявна розбіжність у часі має виключно технічний характер та не впливає на достовірність встановлених обставин.
З урахуванням викладеного, зазначені доводи сторони захисту не спростовують встановленого судом факту проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та не ставлять під сумнів допустимість і належність відповідних доказів.
Поряд з цим слід зазначити, що відповідно до ст. 267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
Суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи, складені уповноваженими державними особами та дії цих посадових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством, стороною захисту не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення цих осіб до дисциплінарної відповідальності.
Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що сторона захисту подавала заяву в порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП.
Також стороною захисту не надано відомостей про те, що вони зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності працівників патрульної поліції.
Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг з боку ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час проведення процедури огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, суд дійшов висновку, що підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших письмових доказах, відсутні, вони відповідають дійсності та заслуговують на увагу.
Відтак, суд констатує, що матеріали справи не містять доказів порушення поліцейськими процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.
Твердження сторони захисту про те, що працівниками поліції під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання адміністративного матеріалу було допущено низку порушень, які є підставою для закриття провадження у справі, не заслуговують на увагу та, на переконання суду, не спростовують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, суд вважає, що зазначені вище доводи сторони захисту мають формальний характер і спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Такі доводи не спростовують встановлених обставин, які підтверджують, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Отже, суд доходить висновку, що клопотання сторони захисту про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із недоведеністю того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягає.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Вимогами статті 68 Конституції України визначено, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, покладені в основу постанови, суд встановив, що вони є достовірними, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного та зібрані з дотриманням порядку, встановленого КУпАП і вищезазначеними підзаконними нормативно-правовими актами. У своїй сукупності ці докази не залишають у суду жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, тобто керуванні транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
При вирішення питання про накладення адміністративного стягнення, відповідно до положень ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, у зв`язку з чим, суд вважає можливим накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, що є необхідним та достатнім стягненням для запобігання вчиненню нових правопорушень.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 1 січня 2024 року 3028 грн.), що складає 605 грн. 60 коп.
Керуючись ст. ст. 23, 30-35, 40-1, ч.1 ст. 130, 256, 266 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова дійсна для пред`явлення до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Златопільський міськрайонний суд Харківської області.
У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя:	О. О. Журавель