ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026 м. Дніпро Справа № 904/5051/24 (904/420/26)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Фещенко Ю.В. (доповідач),
суддів: Мартинюка С.В., Соп`яненко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Янкіної Г.Д.

та представників:

від скаржника (позивача): Гордієнко Т.О.;
від відповідача: Сліпець С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Агротехсервіс-Синельникове" 

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 (постановлену суддею Примаком С.А у м. Дніпрі, повна ухвала складена 05.02.2026) 

у справі № 904/5051/24 (904/420/26)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Агротехсервіс-Синельникове" (с.Георгіївка, Синельниківський район, Дніпропетровська область)
до Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (м. Дніпро)
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

у межах справи № 904/5051/24

про визнання банкрутом Товариства з додатковою відповідальністю "Агротехсервіс-Синельникове" (с. Георгіївка, Синельниківський район, Дніпропетровська область)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (м. Обухів, Київська область),

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №904/5051/24 про визнання банкрутом Товариства з додатковою відповідальністю "Агротехсервіс-Синельникове".
У лютому 2026 року Товариство з додатковою відповідальністю "Агротехсервіс-Синельникове" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області в межах справи про банкрутство з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0377750707 від 02.07.2025 форми "Р", видане Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем "Податок на додану вартість" за грудень 2024 року на суму 526 128 грн 75 коп., в тому числі грошове зобов`язання в сумі 420 903 грн 00 коп. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 105 225 грн 75 коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі 904/5051/24 (904/420/26) відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Агротехсервіс-Синельникове" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення; в ухвалі суд першої інстанції роз`яснив заявнику, що розгляд вказаного позову віднесений до юрисдикції адміністративних судів.
Ухвала обґрунтована наступним:
- згідно із частиною 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Вказана текстуальна конструкція статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить на користь того, що законодавець, маючи на меті віднести до юрисдикції господарських судів певні категорії спорів, як-то стягнення заробітної плати, поновлення на роботі, окремо про це детально зазначив та виокремив такі спори, при цьому у статті жодним чином не виокремлено податкових спорів, що виникають з податкових відносин та врегульовані Податковим кодексом України. Зазначення у статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства "всі майнові спори" є широким поняттям та жодним чином не свідчить, що цей Кодекс розширює господарську юрисдикцію за межі юрисдикції, визначеної Господарським процесуальним кодексом України. Відсутність у Кодексі України з процедур банкрутства застереження про невиключення з розгляду в межах процедури банкрутства спорів з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, що виникають з податкових правовідносин, не визначає їх підсудність господарським судам, оскільки такі застереження містяться в пункті 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає юрисдикцію господарських судів, у тому числі щодо справ про банкрутство;
- юрисдикцію судів щодо розгляду тих чи інших спорів встановлюють лише процесуальні кодекси (Господарський процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України, Цивільний процесуальний кодекс України). Тобто зі змісту статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства слід дійти висновку, що така не встановлює особливостей, за яких адміністративні спори, що виникають з податкових відносин, віднесено до юрисдикції господарських судів у межах процедури банкрутства. При цьому Податковий кодекс України регулює особливості порядку та процедуру розгляду спорів, що здійснюються в межах спеціалізації адміністративного судочинства, - спорів, що виникають з податкових правовідносин, у тому числі спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України. Натомість Кодекс України з процедур банкрутства регулює окрему судову процедуру, що здійснюється в межах спеціалізації господарського судочинства, - банкрутство, яка регламентує правовідносини, що виникають внаслідок нездатності боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів через процедури санації чи ліквідації, які визначені спеціальним Кодексом України з процедур банкрутства. Іншими словами, Кодекс України з процедур банкрутства та Податковий кодекс України є кодексами з консолідованими нормами права, тобто є спеціальними в частині розгляду окремого виду господарських спорів (про банкрутство), які розглядаються господарським судом за правилами Господарського процесуального кодексу України з урахуванням особливостей, визначених Кодексом України з процедур банкрутства, та відповідно окремого виду адміністративних спорів (податкових спорів), які розглядаються адміністративним судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України;
- висновки щодо визначення адміністративної юрисдикції при розгляді спорів, що виникають з податкових правовідносин, ґрунтуються також на тому, що вимоги платника податку (у тому числі й після відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання його банкрутом з відкриттям щодо нього ліквідаційної процедури) щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності контролюючого органу стосуються насамперед перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень, що свідчить про публічно-правовий характер такого спору, в якому суб`єкт владних повноважень реалізує свої владно-управлінські функції, а тому цей спір віднесено до розгляду саме за правилами адміністративного судочинства. На підтвердження такого висновку Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.07.2001 у справі "Феррадзіні проти Італії" (Ferrazzini v. Italy), заява № 44759/98, указав, що податкові питання і досі становлять частину основного пакета прерогатив державних органів. При цьому відносини між платником податків та податковим органом і далі мають переважно публічний характер. Суд вважає, що податкові спори виходять за межі сфери цивільних прав та обов`язків, незважаючи на матеріальні наслідки, які вони обов`язково створюють для платника податків (пункт 29). Аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.11.2023 у справі № 908/129/22 (908/1333/22);
- відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, Товариство з додатковою відповідальністю "Агротехсервіс-Синельникове" за допомогою системи "Електронний суд" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № суду 48908 від 20.02.2026), в якій просить:
- ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 про відмову у відкритті провадження у справі № 904/5051/24(904/420/26) скасувати;
- матеріали справи № 904/5051/24(904/420/26) повернути до Господарського суду Дніпропетровської області для вирішення спору по суті;
- стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Агротехсервіс-Синельникове" за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 3 328 грн 80 коп.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
- частиною 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (в редакції, чинній з 01.01.2025) встановлено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України;
- щодо необхідності вирішення справ про визначення податкових зобов`язань боржника саме в процедурі розгляду справи про банкрутство зазначено в постановах Верховного Суду, ухвалених за результатами касаційного перегляду судових рішень у справах з подібних правовідносин, зокрема, в постанові Верховного Суду від 22.01.2025 по справі №910/21682/15 (910/7418/23);
- внесеними змінами до Господарського процесуального кодексу України та Кодексу України з процедур банкрутства встановлено імперативне правило виключної підсудності господарським судам у розгляді справ про банкрутство, зокрема, спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України;
- після набрання чинності Законом України від 19.09.2024 № 3985-ІХ "Про внесення змін до Кодексу України з процедур банкрутства та деяких інших законодавчих актів України щодо імплементації Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу 2019/1023 та запровадження процедур превентивної реструктуризації" позиція Верховного Суду щодо належності податкових спорів банкрута до господарської юрисдикції є сталою; 
- отже, позов Товариства з додатковою відповідальністю "Агротехсервіс-Синельникове" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0377750707 від 02.07.2025 підлягає розгляду в Господарському суді Дніпропетровської області в межах справи про банкрутство № 904/5051/24 в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом;
- натомість, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 про відмову у відкритті провадження у справі № 904/5051/24(904/420/26) є такою, що постановлена всупереч нормам частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства. Наведені в ухвали посилання на постанови Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №320/12137/20 та у постанові від 01.11.2023 у справі № 908/129/22 (908/1333/22) є нерелевантними, оскільки висновки щодо предметної юрисдикції у даних справах сформовано Верховним Судом до набрання чинності Законом України від 19.09.2024 №3985-ІХ "Про внесення змін до Кодексу України з процедур банкрутства та деяких інших законодавчих актів України щодо імплементації Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу 2019/1023 та запровадження процедур превентивної реструктуризації" (а саме до 01.01.2025).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Мартинюка С.В., Соп`яненко О.Ю.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.02.2026, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Агротехсервіс-Синельникове" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі № 904/5051/24 (904/420/26); розгляд справи призначено у судовому засіданні на 23.03.2026.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № суду 2802/26 від 05.03.2026), в якому він просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 без змін. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив таке:
- текстуальна конструкція статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить на користь того, що законодавець, маючи на меті віднести до юрисдикції господарських судів певні категорії спорів, як-от щодо стягнення заробітної плати або поновлення на роботі, окремо про це детально зазначив та виокремив такі спори, при цьому в цій статті жодним чином не виокремлено податкових спорів, що виникають із податкових відносин і врегульованих Податковим кодексом України. Отже, юрисдикцію судів щодо розгляду тих чи інших спорів установлюють лише процесуальні кодекси (Господарський процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України, Цивільний процесуальний кодекс України). Тобто зі змісту статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства слід дійти висновку, що вона не встановлює особливостей, за яких адміністративні спори, що виникають із податкових відносин, віднесено до юрисдикції господарських судів у межах процедури банкрутства;
- відповідно до пункту 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника. Тобто, умовами для застосування положень пункту 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України при обранні юрисдикції є: - наявність провадження про банкрутство боржника; - предмет спору майновий; - вимоги пред`явлені до боржника;
- вимоги, заявлені в межах даної справи, не є вимогами до боржника, а є вимогами боржника до контролюючого органу, а відтак застосувати положення пункту 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України неможливо.

Від скаржника за допомогою системи "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення (вх. № суду 3664/26 від 23.03.2026), в яких він зазначив, що правовідносини у справі № 914/3252/22(200/19245/21) подібні справі № 904/5051/24(904/420/26) за суб`єктним складом та характером позовних вимог, а відтак висновки постанови Верховного Суду від 30.09.2025 по справі № 914/3252/22(200/19245/21) щодо належності позовів боржника у справі про банкрутство про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень до справ господарської юрисдикції є релевантними для справи, що наразі перебуває в провадженні суду.

У судове засідання 23.03.2026 з`явилися представники скаржника (позивача) та відповідача.
Представник скаржника (позивача) у судовому засіданні 23.03.2026 просив апеляційний господарський суд скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 про відмову у відкритті провадження у справі №904/5051/24(904/420/26) скасувати, матеріали справи № 904/5051/24(904/420/26) повернути до Господарського суду Дніпропетровської області для вирішення спору по суті, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.
У судовому засіданні 23.03.2026 представник відповідача просив апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області без змін, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на апеляційну скаргу. 
Під час розгляду апеляційної скарги судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, а також правильність застосування норм матеріального права, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 8 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.
Згідно з частинами 1, 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.
Слід відзначити, що у тлумаченні положень процесуальних законів, які визначають правила та юрисдикцію спору про оскарження рішення податкового органу, яким визначене (донараховане) податкове зобов`язання платнику податків, щодо якого порушено та здійснюється провадження у справі про банкрутство, а саме норм статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, статті 20 Господарського процесуального кодексу України, статей 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, правова позиція неодноразово зазнавала змін та відступлень з боку Великої Палати Верховного Суду.
Зокрема згідно з останньою правовою позицією в постанові від 13.04.2023 у справі №320/12137/20 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про розгляд за правилами адміністративного судочинства справ за позовними вимогами, що стосуються перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень, у спорі щодо суми заборгованості з ПДВ, строку сплати такої заборгованості та тривалості прострочення, оскільки такі спори є спорами публічно-правового характеру.
Ця правова позиція в подальшому підтримана Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 01.11.2023 у справі № 908/129/22 (908/1333/22) (провадження №12-46 гс23), предметом спору у якій є визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень.
Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що розгляд спору у даній справі віднесено до юрисдикції адміністративних судів та в оскаржувані ухвалі послався на правові позиції, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №320/12137/20 та від 01.11.2023 у справі № 908/129/22 (908/1333/22).
Апеляційний господарський суд вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, з огляду на таке. 
На момент ухвалення оскаржуваної ухвали - 05.02.2026, питання юрисдикції такого спору стало врегульованим законодавцем, а саме: згідно з приписами частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (в її редакції, чинній з 01.01.2025, тобто на дату ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали) господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
Отже, суд першої інстанції під час постановлення ухвали від 05.02.2026 не врахував, що згідно з положеннями частини 3 статті 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Аналогічні висновки наведені в постанові Верховного Суду від 30.09.2025 у справі №914/3252/22(200/19245/21) (пункти 7.19, 7.20 постанови).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі № 904/5051/24 (904/420/26) постановлена при неправильному застосуванні норм процесуального права.
З огляду на викладене, доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, отже, апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю "Агротехсервіс-Синельникове" підлягає задоволенню; ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі № 904/5051/24 (904/420/26) слід скасувати.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Частиною 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Враховуючи наведене, оскільки апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали допустив порушення норм процесуального прав, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі № 904/5051/24 (904/420/26) підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції.
У зв`язку зі скасуванням ухвали суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно з загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
З підстав наведеного та керуючись статтями 3, 13, 20, 129, 269, 270, 275 - 284, 287 Господарського процесуального кодексу України, статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Агротехсервіс-Синельникове" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі № 904/5051/24 (904/420/26) - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі №904/5051/24 (904/420/26) - скасувати.

3. Матеріали справи (оскарження) № 904/5051/24 (904/420/26) передати на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України та статтею 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повна постанова складена та підписана 24.03.2026.

Головуючий суддя Ю.В. Фещенко

Суддя С.В. Мартинюк

Суддя О.Ю. Соп`яненко