П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/10312/25 	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса заяву адвоката Андрюка А.М. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №420/10312/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України».
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасувано рішення Херсонської обласної медико-соціальної комісії від 18.12.2024 року у формі довідки щодо невизнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом. Зобов`язано Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» провести повторне оцінювання функціонального стану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою встановлення йому другої групи інвалідності.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Центр оцінювання функціонального стану особи Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що оскаржуване рішення постановлене з грубим порушенням норм чинного законодавства, а тому просить суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
За результатами розгляду вказаної апеляційної скарги, 14 квітня 2026 року П`ятий апеляційний адміністративний суд прийняв постанову, якою апеляційну скаргу Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року було залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін.
17 квітня 2026 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява адвоката Андрюка А.М. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №420/10312/25, в якій заявник просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центру оцінювання функціонального стану особи, що діє при ДУ «Український ДНДІМСПІ МОЗ України» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати пов`язані з отриманням правничої правової допомоги у сумі 6656,00 грн. (шість тисяч шістсот п`ятдесят шість гривень).
До вказаної заяви також було додано копію детального опису робіт (наданих послуг) професійної правничої допомоги від 16.04.2026 року № 16/3/04-26, копію акту прийому передачі наданих послуг від 16.04.2026 року по договору від 21.12.2024 року про надання правничої (правової) допомоги, копію договору № 21/12-24 від 21.12.2024 року, копія додатку № 1 до договору № 21/12-24 від 21.12.2024 року, копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 16.04.2026 року на суму 6656 грн. 00 коп. 
Розглянувши доводи заяви апелянта та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 322 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції складається зокрема з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.
Виходячи із аналізу вказаної норми чинним законодавством передбачений виключний перелік підстав для постановлення додаткового рішення. У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Так, згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, також належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
У відповідності до положень частини 1, 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою
Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Апеляційний суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції, до суду було надано копію детального опису робіт (наданих послуг) професійної правничої допомоги від 16.04.2026 року № 16/3/04-26, копію акту прийому передачі наданих послуг від 16.04.2026 року по договору від 21.12.2024 року про надання правничої (правової) допомоги, копію договору № 21/12-24 від 21.12.2024 року, копія додатку № 1 до договору № 21/12-24 від 21.12.2024 року, копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 16.04.2026 року на суму 6656 грн. 00 коп.
Так, детальним описом робіт (наданих послуг) професійної правничої допомоги від 16.04.2026 року № 16/3/04-26 та актом прийому-передачі наданих послуг від 16.04.2026 року по договору від 21.12.2024 року встановлено, що адвокатом Андрюком А.М. було надано наступні послуги:
- Підготовка та подання адвокатського запиту до Центру оцінювання функціонального стану особи, що діє при ДУ «Український ДНДІМСПІ МОЗ України» (м. Дніпро) (1 година);
- Правовий аналіз апеляційної скарги Центру оцінювання функціонального стану особи, що діє при ДУ «Український ДНДІМСПІ МОЗ України» (м. Дніпро) (1 година);
- Складання та подання відзиву на апеляційну скаргу та додаткових пояснень у справі № 420/10312/25 в п`ятому апеляційному адміністративному суді (1 година).
Водночас, колегія суддів, проаналізувавши всі наявні матеріали справи на предмет фактичного вчинення дій та їх складністю, зазначених у детальному описі робіт та акті прийому-передачі наданих послуг, вказує про таке.
Так, колегія суддів зазначає, що дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, а представник позивача здійснював представництво інтересів сторони під час розгляду справи судом першої інстанції, а на момент ініціювання апеляційного перегляду рішення суду, адвокат вже досконало володів фактичними обставинами справи, її обсягом, змістом та нормативно-правовим регулюванням спірних правовідносин. 
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що зміст відзиву на апеляційну скаргу є фактично ідентичним правовій позиції, викладеній позивачем у суді першої інстанції, що свідчить про відсутність на момент складання відзиву на апеляційну скаргу потреб у здійсненні додаткового аналізу законодавства чи опрацювання значного масиву нової судової практики.
Щодо витрат часу на підготовку та направлення адвокатського запиту, колегія суддів наголошує, що вказана дія за своїм характером є технічною, а її виконання не вимагає від адвоката значних інтелектуальних зусиль або застосування знань, що виходять за межі загальної професійної підготовки адвоката.
Колегія суддів також вважає за необхідним зазначити, що Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зазначено у рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Врахувавши конкретні обставини цієї справи, колегія суддів дійшла переконання, що заявлений адвокатом розмір судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції, не є пропорційним та підлягає зменшенню.
Колегія суддів зауважує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Разом із тим, колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17.
Врахувавши конкретні обставини цієї справи, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру. Виходячи з принципу обґрунтованості й пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань позивача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 1000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 139, 252, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Андрюка А.М. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №420/10312/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову по справі №420/10312/25, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (код ЄДРПОУ 03191673) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ,) понесені судові витрати пов`язані з отриманням правничої правової допомоги у сумі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень).
В іншій частині вимог заяви адвоката Андрюка А.М. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №420/10312/25 – відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька