ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/13861/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Сафронової С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 в адміністративній справі №160/13861/25 за позовом Науково-виробничого фермерського господарства "КОМПАНІЯ МАЇС" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Науково-виробничого фермерського господарства "КОМПАНІЯ МАЇС" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просила суд: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Дніпропетровській області від 29.04.2025 року №0224270413.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 в адміністративній справі №160/13861/25 позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог відмовити в повному обсязі.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку щодо неподання/несвоєчасного подання податкової звітності з плати на землю (орендна плата), НВФГ «Компанія Маїс» за період 2024 рік, за результатами якої складено акт перевірки від 04.04.2025 року №17893/04-36-04-13/21905337.
Перевіркою встановлено факт неподання/несвоєчасне подання НВФГ «Компанія Маїс» податкової звітності з земельного податку (орендна плата), порушення вимог п.286.4 ст.286 ПК України.
Згідно матеріалів справи, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно НВФГ «Компанія Маїс», зареєстровано право користування 4 земельними ділянками кадастровими номерами а саме: за - 1223587500:01:001:1393, площею 3,6695 га, підтверджується відомостями Витягу з ДРРП індексний номер 409234991,у змісті якого у розділі «Дата, час державної реєстрації» вказано 17.12.2024 року. - 1223587500:01:001:1396, площею 4,012 га, підтверджується відомостями Витягу з ДРРП індексний номер 409191773, у змісті якого у розділі «Дата, час державної реєстрації» вказано 17.12.2024 року. - 1223587500:01:002:0931, площею 3,711 га, підтверджується відомостями Витягу з ДРРП індексний номер 409184354, у змісті якого у розділі «Дата, час державної реєстрації» вказано 17.12.2024 року. - 1223587500:01:002:0929, площею 3,9411 га, підтверджується відомостями Витягу з ДРРП індексний номер 409245469, у змісті якого у розділі «Дата, час державної реєстрації» вказано 17.12.2024 року. 
У зв`язку із несвоєчасного поданням податкової звітності з плати на землю (орендна плата), за 2024 рік, НВФГ «Компанія Маїс» було проведено камеральну перевірку та складено і направлено платнику в електронний кабінет акт перевірки від 04.04.2025 року №17893/04-36-04-13/21905337. 
Не погоджуючись з доводами викладеними відповідачем у Акті, відповідачем 15.04.2025 року було направлено на адресу відповідача заперечення на Акт, у яких аргументовано викладені всі заперечення та було надано докази в їх підтвердження. 
За наслідками проведеної перевірки, ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми «ПС» 29.04.2025 року №0224270413, про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 340,00 грн. за несвоєчасне подання податкової звітності з плати на землю (орендна плата) за 2024 рік (пункту 120.1 статті 120 ПКУ). 
Так, відповідно Розрахунку штрафних санкцій НВФГ «Компанія Маїс», застосовується штрафна санкція у розмірі 340,00 грн., за несвоєчасне подання податкової декларації з плати на землю (орендна плата), за 2024 рік (пункту 120.1 статті 120 ПКУ). 
З розрахунку штрафних санкцій відносно НВФГ «Компанія Маїс», вбачається, що податкова декларація з плати на землю (орендна плата) за 2024 рік: - граничний строк подання податкового звіту за звітний податковий період 20.01.2025;- дата надання податкового звіту за звітний податковий період 24.01.2025;- розмір штрафу 340 гривень. 
Податкове повідомлення рішення (форми ПС) від 29.04.2025 року №0224270413 було направлено платнику в електронний кабінет.
Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до підпункту16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Пунктами 36.1, 36.2, 36.3, 36.5 статті 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.
Порядок подання податкової декларації до контролюючих органів визначений статтею 49 ПК України.
Положеннями пункту 49.1 статті 49 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (пункт49.2 статті 49 ПК України).
Відповідно до пункту 49.3 статті 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Єдиною підставою для неприйняття податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, такого платника податків відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного кваліфікованого сертифіката електронного підпису, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа, містить достовірні обов`язкові реквізити та надана у форматі, доступному для її технічної обробки.
Згідно з статтею 47 ПК України відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: юридичні особи, резиденти або нерезиденти України, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи; фізичні особи - платники податків та їх законні чи уповноважені представники у випадках, передбачених законом; податкові агенти.
Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (пункт 285.1 статті 285 ПК України).
Відповідно до пункту 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Згідно з пунктом 286.4 статті 286 ПК України за нововідведені земельні ділянки або за новоукладеними договорами оренди землі платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним. У разі зміни протягом року об`єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.
Як встановлено судом першої інстанції, перевірено колегією суддів, та підтверджено матеріалами справи, що 4 грудня 2024 року, між НВФГ "КОМПАНІЯ МАЇС" та Троїцькою сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області на підставі результатів аукціонів було укладено договори оренди землі від 04.12.2024 року, за якими позивач отримав у оренду земельну ділянку кадастровий номер: 1223587500:01:001:1393, площею 3,6695 га; 1223587500:01:002:0929, площею 3,9411 га; 1223587500:01:001:1396, площею 4,012 га та 1223587500:01:002:0931, площею 3,711 га. 
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно НВФГ «Компанія Маїс», зареєстровано право користування 4 земельними ділянками кадастровими номерами а саме: за - 1223587500:01:001:1393, площею 3,6695 га, підтверджується відомостями Витягу з ДРРП індексний номер 409234991,у змісті якого у розділі «Дата, час державної реєстрації» вказано 17.12.2024 року. - 1223587500:01:001:1396, площею 4,012 га, підтверджується відомостями Витягу з ДРРП індексний номер 409191773, у змісті якого у розділі «Дата, час державної реєстрації» вказано 17.12.2024 року. - 1223587500:01:002:0931, площею 3,711 га, підтверджується відомостями Витягу з ДРРП індексний номер 409184354, у змісті якого у розділі «Дата, час державної реєстрації» вказано 17.12.2024 року. - 1223587500:01:002:0929, площею 3,9411 га, підтверджується відомостями Витягу з ДРРП індексний номер 409245469, у змісті якого у розділі «Дата, час державної реєстрації» вказано 17.12.2024 року. 
Так, згідно матеріалів справи, 17.12.2024 року, НВФГ "КОМПАНІЯ МАЇС" заявило відповідні договори оренди приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Шауловій М.О.
19.12.2024 року відбулась масштабна кібератака на інформаційні ресурси Мін`юсту України, внаслідок чого Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (ДРРП) був недоступний та відновив свою роботу лише 20.01.2025 року, що є загальновідомим та офіційно підтвердженим фактом, який широко висвітлювався у засобах масової інформації, що також підтверджується господарством викопіюванням дописів з офіційної сторінки Міністерства юстиції України у соціальній мережі «Фейсбук», інтернет ресурсу - Європейської бізнес асоціації та інтернет ресурсу rayon.in.ua, скрін-шоти додано, що в свою чергу є обставинами впливу непереборної сили (форс-мажором).
У зв`язку з вищевикладеними обставинами, право оренди земельних ділянок було зареєстровано у період з 22 по 23.01.2025, а саме факт реєстрації за позивачем іншого речового права оренди земельної ділянки: - - - - 1223587500:01:001:1393, площею 3,6695 га, підтверджується відомостями Витягу з ДРРП індексний номер 409234991, у змісті якого у розділі «Підстава внесення запису» вказано, що Рішення про державну реєстрацію права оренди та їх обтяжень, індексний номер 767526638 прийнято 23.01.2025 о 10.02 год 38с.; 1223587500:01:001:1396, площею 4,012 га, підтверджується відомостями Витягу з ДРРП індексний номер 409191773, копія додається (оригінал знаходиться у позивача), у змісті якого у розділі «Підстава внесення запису» вказано, що Рішення про державну реєстрацію права оренди та їх обтяжень, індексний номер 76748128 прийнято 22.01.2025 о 18.20 год 19с.; 1223587500:01:002:0931, площею 3,711 га, підтверджується відомостями Витягу з ДРРП індексний номер 409184354, копія додається (оригінал знаходиться у позивача), у змісті якого у розділі «Підстава внесення запису» вказано, що Рішення про державну реєстрацію права оренди та їх обтяжень, індексний номер 76747302 прийнято 22.01.2025 о 17.30 год 11с.; 1223587500:01:002:0929, площею 3,9411 га, підтверджується відомостями Витягу з ДРРП індексний номер 409245469, копія додається (оригінал знаходиться у позивача), у змісті якого у розділі «Підстава внесення запису» вказано, що Рішення про державну реєстрацію права оренди та їх обтяжень, індексний номер 76754101 прийнято 23.01.2025 о 10.40 год 35с. 
Вказані обставини також підтверджено листом приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу від 13.05.2025 року вих.№86/01-16. 
Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно положень статті 125 Земельного кодексу України та частини 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» можна дійти висновку, що Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. 
Отже, договір оренди земельної ділянки не породжує юридичних наслідків до моменту державної реєстрації відповідного права оренди. 
Лише після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виникає право користування земельною ділянкою. 
Пункт 286.4 ст. 286 ПКУ прямо передбачає, що декларація подається в разі наявності у платника права користування земельною ділянкою, тобто після державної реєстрації відповідного речового права оренди, тому обов`язок подання податкової звітності, у строки визначені п. 286.4 ст. 286 Податкового кодексу України виникає з моменту державної реєстрації такого права оренди.
З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що податкова звітність, яка подана позивачем 24.01.2025 року, є такою що подана в межах строку встановленого пунктом 286.4 статті 286 Кодексу та підтверджує відсутність вини товариства. 
Також, колегія суддів наголошує, що технічна недоступність ДРРП протягом понад місяця з об`єктивних та загальновідомих причин (кібератака на Мінюст), є обставиною що не залежить волі господарства. 
Отже, висновок відповідача, щодо встановлення порушення НВФГ «КОМПАНІЯ МАЇС» вимог пункту 49.2 статті 49, пункту 286.4 статті 286 Кодексу в частині несвоєчасного подання податкової декларації з плати за землю (орендна плата) за 2024 рік, є передчасними, оскільки податкова декларація з плати за землю (орендна плата) за 2024 рік була подана в строки встановлені пункту 286.4 статті 286 Кодексу, та після отримання документального підтвердження реєстрації права оренди відповідних земельних ділянок (у період з 22 по 23.01.2025), що в свою чергу стало можливим лише після відновлення роботи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Ураховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів вважає, що висновок про порушення позивачем податкового законодавства, зроблений відповідачем в акті перевірки, є необґрунтованим та недоведеним, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Дніпропетровській області від 29.04.2025 року №0224270413, прийнято відповідачем на підставі встановлених актом перевірки порушень, є протиправними та підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Суд у цій справі також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 в адміністративній справі №160/13861/25,- залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 в адміністративній справі №160/13861/25,- залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом. 

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Сафронова