Справа № 347/2643/24
Провадження № 1-кп/347/105/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2026 р. м.Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області, в складі: 
головуючої – судді: ОСОБА_1 , 
секретаря: ОСОБА_2 , 
з участю прокурора: ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Косів кримінальне провадження 12024096190000154 від 23.10.2024 року про обвинувачення –  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, освіта середня, не одруженого, депутатом не обирався, на утриманні має одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, - 
- обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України, - 
В с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) за наступних обставин:
згідно рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 квітня 2013 року (справа №351/482/13-ц), ОСОБА_4 , зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 жительки села Тростянець, Коломийського району, Івано-Франківської області, на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в твердій грошовій сумі по 400 гривень, щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 27.02.2013 року.
Рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 квітня 2013 року (справа №351/482/13-ц) набрало законної сили 15 квітня 2013 року та 15 квітня 2013 року ІНФОРМАЦІЯ_6 відкрито виконавче провадження № 37515020.
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української PCP від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку’ дитини.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно положень, визначених ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України - при вирішенні будь-яких питань щодо дітей необхідно виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.
Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст.51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі України (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст. 15 Сімейного кодексу України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Статтею 51 Конституції України проголошено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений також в ст.180 Сімейного Кодексу України.
Крім того, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Однак, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про необхідність сплати, аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі по 400 гривень, щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття - від сплати аліментів злісно ухиляється у визначеному рішенні порядку, грошові кошти на утримання дітей не виплачує, що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають 312 215, 80 (триста дванадцять тисяч двісті п`ятнадцять гривень 80 копійок.
Тобто, ОСОБА_4 злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів), вчинив дії спрямовані на невиконання рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 , які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 грубо порушує обов`язки, покладені на нього рішенням суду та визначені нормами Конституції України і Сімейного кодексу України, та посягає на нормальний розвиток і здоров`я дітей.
ОСОБА_4 з 27.03.2013 будучи зобов`язаним сплачувати грошові кошти, від сплати аліментів злісно ухиляється.У визначеному рішенні, порядку грошові кошти на утримання дітей умисно не виплачував.
Заходів щодо працевлаштування з метою погашення заборгованості зі сплати аліментів не вживав, на попередження державного виконавця про необхідність сплачувати аліменти не реагував, тобто злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
В результаті чого, через злісне ухилення ОСОБА_4 від сплати коштів (аліментів) на утримання дітей за період із 27.03.2013 року - заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 станом на 31 жовтня 2024 року становить 312 215, 80 (триста дванадцять тисяч двісті п`ятнадцять гривень 80 копійок.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.164 Кримінального кодексу України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному проступку визнав повністю та пояснив, що через важке матеріальне становище, оскільки він не має постійної роботи, у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей. Зобов`язується погасити суму заборгованості та в подальшому сплачувати аліменти. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву із клопотанням про розгляд справи без її участі. Суворого покарання для обвинуваченого не бажала.
Крім визнання вини самим обвинуваченим, його винність доводиться зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а зокрема:
Допитана судом в якості свідка державний виконавець ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 пояснила, що на виконання рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 квітня 2013 року ОСОБА_4 , зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в твердій грошовій сумі по 400 гривень, щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 27.02.2013 року. Рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 квітня 2013 року набрало законної сили 15 квітня 2013 року та 15 квітня 2013 року ІНФОРМАЦІЯ_6 відкрито виконавче провадження № 37515020. За період із 27.03.2013 року - заборгованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 станом на 31 жовтня 2024 року становить 312 215, 80 грн. На час розгляду справи по суті заборгованість боржником не погашена. 
Окрім того винність ОСОБА_5 доводиться зібраними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами- матеріалами справи, а саме:
Протоколом прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення від 23.10.2024 року .
Заявою від 25.10.2024 року та постановою ст. дізнавача сектору дізнання Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про залучення потерпілої ОСОБА_5 . 
Копіями свідоцтв про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якими стверджено, що батьком дітей являється ОСОБА_4 , обвинувачений в цій справі.
Клопотанням старшого дізнавача СД Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про тимчасовий доступ до речей і документів від 23.10.2024 р
Ухвалою слідчого судді від 24.10.2024 року якою, надано дозвіл старшому дізнавачу сектору дізнання Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітану поліції ОСОБА_9 та начальнику сектору дізнання Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітану поліції ОСОБА_10 – тимчасовий доступ до речей та документів, із здійсненням їх вилучення (виїмки), а саме, до виконавчого провадження АСВП: 37515020, що зберігається у ІНФОРМАЦІЯ_8 , що в АДРЕСА_2 . 
Протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 01.11.2024 року, матеріалів виконавчого провадення АСВП № 37515020 та описом речей і документів , які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді. 
Копіями матеріалів виконавчого провадження АСВП № 34515020 від 19.10.2024 р
Постановою від 01.11.2024 р. про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу – копії матеріалів виконавчого провадження АСВП №37515020 в якому боржником являється ОСОБА_4 які зберігаються при матеріалах кримінального провадження. 
Клопотанням старшого дізнавача СД Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про тимчасовий доступ до речей і документів від 23.10.2024р 
Ухвалою слідчого судді від 24.10.2024 року якою надано дозвіл старшому дізнавачу сектору дізнання Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітану поліції ОСОБА_9 та начальнику сектору дізнання Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітану поліції ОСОБА_10 – тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні КНП « ІНФОРМАЦІЯ_9 » Косівської міської ради, що за адресою: АДРЕСА_3 , а саме отримання інформації, щодо перебування на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Хімчин, Косівського району, Івано-Франківської області, чи звертався за медичною допомогою до КПН « ІНФОРМАЦІЯ_10 » в період із 01.02.2013 по даний час, з яким діагнозом останній перебував на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні.
Довідками КНП « ІНФОРМАЦІЯ_10 » та КНП « ІНФОРМАЦІЯ_11 », КНП « ІНФОРМАЦІЯ_12 » якими стверджено, що ОСОБА_4 звертався за медичною допомогою до КНП « ІНФОРМАЦІЯ_10 » 01.10.2022 року – амбулаторно до лікаря онколога , 01.11.2022 року – амбулаторно з діагнозом цукровий діабет; з 09.10.2023 по 13.10.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні, в інших медичних закладах Косівського району станом на час запитуваної інформації ОСОБА_4 на стаціонарному чи амбілаторному лікуванні не перебував. 
Довідкою за №2662.08-50/06 від 04.10.2024 року виданою ІНФОРМАЦІЯ_13 , стверджено, що ОСОБА_4 в ІНФОРМАЦІЯ_13 , як одержував усіх видів державних соціальних допомог , на обліку не перебуває.
Таким чином суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні ним інкримінованого діяння і його умисні дії, що виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), що передбачено ч.1 ст.164 КК України. 
При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, обставини справи й особу обвинуваченого.
Обставинами які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння рокриттю кримінального проступку. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченорго, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 за вчинений кримінальний проступок передбачений ч.1 ст.164 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Відповідно до долучених до матеріалів справи довідок КНП « ІНФОРМАЦІЯ_10 » на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, підтвердженням чого є характеристика ІНФОРМАЦІЯ_14 за №28 від 24.10.2024 року, має на утриманні одну неповнолтню дитину.
Враховуючи збіг важких матеріально- побутових умов проживання ОСОБА_4 та позицію прокурора і думку потерпілої, яка не бажає суворого покарання для обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді громадських робіт у межах санкції ч.1 ст.164 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.
Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта в кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався і підстави для його обрання на цій стадії судового розгляду відсутні. 
Керуючись ст.ст. 349, 374, 376, 615 КПК України, суд –

У х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити покарання у виді - 120 ( сто двадцять) годин громадських робіт. 
Речові докази: копію виконавчого провадження АСВП№ 37515020 , яке приєднане до матеріалів кримінального провадження – залишити при матеріалах справи.
Процесуальні витрати в справі відсутні.
Запобіжний захід не обирався. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Копію вироку сторонам вручити негайно.

Суддя:     ОСОБА_1