П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2025 року м. Київ

Справа: № 760/8152/25
Провадження: №33/824/5427/2025

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т. О., 
розглянувши апеляційну скаргу захисникаОСОБА_2 - адвоката Дубовика Олега Віталійовича 
на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2025 року, винесену під головуванням судді Бурлаки О. В.,
про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,
в с т а н о в и л а:
Постановою Солом?янського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2025 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адмтістративногоправопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП.Провадження в справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито узв?язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Не погодившись із таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_2 - адвокат Дубовик О. В. 17 жовтня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючисьна порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати постановуСолом?янського районного суду м.Києва від 07 жовтня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_2 застосувала екстрене гальмування, але через досить коротку відстань між транспортними засобами відбулося зіткнення. Відповідновисновоку експерта №0693 від 25.03.2025 встановлено відсутність причинно-наслідкового зв?язку в діяхОСОБА_2 з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що дії водія автомобіля марки «ToyotaCamry», ОСОБА_4 , спричинили ДТП. Крім того, вказує що висновок КНДЕКЦ МВС України є неповним, оскільки експерт досліджував лише один відеозапис.
В судовому засіданні ОСОБА_2 та її захисник. - адвокат Дубовик О. В. надали пояснення з приводу дорожньо-транспортної пригоди. Просили апеляційну скаргу задовольнити та закрити провадження у справі у зв?язку із відсутнієно складуправопорушення.
ОСОБА_4 та її захисник - адвокат Соколовський В. П. заперечували проти апеляційної скарги та просили постанову суду першої інстації залишити без змін.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість постанови суду першої інстанці межах доводівапеляційної скарги, доходжу висновку про задоволення апеляційної скарги частково, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне в ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення, суд першої інстації виходив з того, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, а її дії підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП, оскільки водій ОСОБА_2 , під час керування автомобілем, порушила вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.
3 таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку, (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення, для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функці фото- 1 кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються тринагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді сирави про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов?язанийз?ясувати: чи маломісте правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Як убачається із матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №269204, ОСОБА_2 07.02.2025 о 20 годині 45 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «VolkswagenPolo», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по проспекту Валерія Лобановського, при виникненні небезпеки для руху, яку водій об?єктивно спроможна виявити, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом марки«ToyotaCamry», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . У подальшому зазначений автомобіль у некерованому стані зіткнувся з транспортним засобом «HyundaiSonata», дн з НОМЕР_3 , що призвело до тілесних ушкоджень учасників ДТП та механічних пошкоджень транспортних засобів. Таким чином, ОСОБА_2 порушила вимоги п. 12.3 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення,передбачене ст. 124 КУПАП.
До протоколу про адміністративне правопорушення додані письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою ДТП. Схема місця події підписана учасниками пригоди без будь-якихзауважень.
Згідно з висновком експерта №CE-19/111-25/33138-IT від 06.08.2025 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв?язку з настанням наслідків.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов?язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону. Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями чи бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, а також виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух
Пунктом 12.3 ПДР України передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.
Аналіз наведених норм ПДР України дає підстави для висновку, що водій зобов?язаний своєчасно реагувати на будь-яку небезпеку для руху, яку він може об?єктивно помітити, та негайно вживати заходів для зниження швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу для запобігання аварійній ситуації.
Відповідно до висновку експерта №062/25 від 07 березня 2025 року встановлено, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ToyotaCamry» ОСОБА_4 повинна була діяти відповідно до технічних вимог п. 16.6 ПДР України. У її діях убачаються невідповідності вимогам п. 16.6 ПДР України. У цій же дорожній обстановці водій автомобіля «VolkswagenPolo» ОСОБА_2 повинна була діяти відповідно до технічних вимог п. 12.3 ПДР України; у її діях також убачаються невідповідності вимогам цього пункту. ОСОБА_2 мала технічну можливість уникнути зіткнення шляхом застосуванняекстреного гальмування.
Відповідно до висновку експерта №0693 від 25 березня 2025 року встановлено що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «VolkswagenPolo» ОСОБА_2 з технічної точки зору повинна була діяти згідно із загальними вимогами ПДР щодо швидкості руху (п. 12.4), а з моменту об?єктивного виявлення небезпеки для руху відповідно до п. 12.3 ПДР України. Водій автомобіля «ToyotaCamry» ОСОБА_4 при здійсненні маневру повороту ліворуч на регульованому перехресті з технічної точки зору повинна була дати дорогу зустрічному автомобілю «VolkswagenPolo», тобто, діяти відповідно до вимог п. 16.6 ПДР України. У межах фактичної дорожньої ситуації водій «VolkswagenPolo» ОСОБА_2 не мала технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «ToyotaCamry» шляхом гальмування з моменту об?єктивного виявлення небезпеки. Технічна можливість уникненняДТП з боку водія «ToyotaCamry» ОСОБА_4 полягала у дотриманні нею вимог п. 16.6 ПДРУкраїни. У діях водія «VolkswagenPolo» ОСОБА_2 невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР з технічної точки зору не вбачається, а її дії не перебували у причинному зв`язку з виникненням ДТП. Невідповідність її дій вимогам п. 12.4 ПДР також не перебувала у причинному зв?язку з настанням ДТП. Натомість у діях водія «Toyota Саму» ОСОБА_4 встановлено невідповідності вимогам п. 16.6 ПДР України, які з технічної точки зоруперебували у причинному зв`язку з виникненням ДТП.
Згідно з висновком експертизи №CE-19/111-25/33138-ІT від 06 серпня 2025 року. призначеної судом першої інстанції, встановлено, що водій «VolkswagenPolo» ОСОБА_2 повинна була керуватися вимогами п. 12.2, 12.3, 12.4, 12.9 ПДР України, а водій «ToyotaCamry» ОСОБА_4 - вимогами п. 10.1, 16.6 ПДР України. Водій «VolkswagenPolo» у момент виникнення небезпеки мала технічну можливість запобігти зіікненню шляхом, екстреного гальмування. Водій «ToyotaCamry» мала технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимогп.п. 10.1 та 16.6 ПДР України. У діях водія «VolkswagenPolo» ОСОБА_2 експертом встановлено невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР, які перебувають у причинному зв?язку з виникненням зіткнення. Водночас у діях водія «ToyotaCamry» ОСОБА_4 встановлено невідповідності вимогам п.п. 10.1, 16.6 ПДР, які також перебувають у причинному зв?язку з виникненням зіткнення.
Висновок №0693 від 25.03.2025, поданий стороною захисту, суд не бере до уваги, оскільки його положення повністю спростовуються результатами судової інженерно-транспортної експертизи N?CE-19/111-25/33138-IT від 06.08.2025 та висновком експерта №062/25 від 07.03.2025.
Врахувавши пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди та працівників поліції, схему місця події, характер і локалізацію пошкоджень транспортних засобів, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 порушила вимоги п. 12.3 ПДР України, що призвело до зіткнення з автомобілем «ToyotaCamry», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , який у некерованому стані зіткнувся з «HyundaiSonata» д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень із матеріальними збитками.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції неправомірно визнав винноюОСОБА_2 у скоєнонні даного ДТП є безпідставними, оскільки суперечать належним, допустимим та достатнім доказам, на які суд обгрунтовано послався в постанові.
Відеозапис дорожньо-транспортної пригоди, досліджений судом апеляційної інстацїі, беззаперечно доводить, що безпосередніми діями, які перебувають у причинному наслідковому зв`язку з данною дорожньо-транспортною пригодою та призвели до негативних наслідків, є дії саме водіяОСОБА_2 , яка, виявивши перешкоду для подальшого руху, не вжила необхідних заходів, передбачених Правилами дорожнього руху, а саме не зменшила швидкість руху транспортного засобу аждо повної його зупинки або не здійснила безпечний для інших учасників руху обїзд перешкоди. 
Щодо посилань скаржника на те, що ДТП сталася внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції зазначає, що справа розглядається виключно в межах складеного протоколу, і суд не вправі вирішувати питання щодо винуватості особи, стосовно якої протокол на розгляд не надходив в межах даної судової справи.
Відповідно ч. 2 ст. 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.
У разі спливу строку накладення адміністративного стягнення, суддя зобов?язаний припинити будь-які дії, спрямовані на притягнення особи до адміністративної відповідальності, незалежно від будь-яких інших обставин, що підлягають з?ясуванню саме під час розгляду справи.
На день розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, закінчився.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстави для закриття провадження.
Закінчення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП, являється нереабілітуючою підставою закриття справи про адміністративне правопорушення, така підстава не може бути застосована до осіб, які не вчиняли адміністративного правопорушення або їх вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена у встановленому законом порядку. Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, у будь-якому разі, суди (судді) мають забезпечити всебічне, повне та об?єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтею 280 КУПАП.
Судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними статтею 38 КУпАП, а передбачений статтею 277КУпАП, що є гарантією всебічного, об?єктивного і повного з?ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.
Таким чином, закриваючи справу у зв?язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП) і не встановлюючи вину особи та інші обставини, передбачені статті 280 КУпАП, суд фактично не виконує свою основну функцію здійснення правосуддя.
Отже системний аналіз норм КУпАП вказує на те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 7 частини 1 статті, 247 КУпАП у зв?язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП, можливо виключно у разі встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Закрити провадження з нереабілітуючих підстав або звільнити від відповідальності можливо лише винувату особу, в діях якої є склад правопорушення, в іншому випадку прийняття такого рішення є свавільним.
З огляду на це, а також на репресивно - каральну та запобіжно -виховну функції адміністративної відповідальності, суддя при розгляді справи має встановити об?єктивні обставини адміністративного правопорушення, дослідити всі наявні докази у порядку встановленому КУпАП та дати їм належну оцінку і прийти до висновку про винуватість або невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що й було зроблено судом першої інстанції при розгляді матеріалів адмінстративногоправопорушення, відносно ОСОБА_2 .
Отже судом першої інстанції було правильно встановлено у мотивувальній частині судового рішення вину ОСОБА_2 . В той же час у суду першої інстанції були відсутні підстави зазначати в резолютивній частині постанови про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, оскільки провадження у справі закриго на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, за закінченням строків накладення адміністративного стягнення .
Враховуючи викладене, постанова Солом?янського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2025 року підлягає зміні шляхом виключення з резолютивної частини постанови висновку щодо винуватостіОСОБА_2 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Дубовика Олега Віталійовича задовольнити частково. 
Постанову Солом?янськогорайонного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року змінити, виклавши резолютивну частину постанови Солом?янського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року в наступній редакції:
«Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрити у зв?язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення».
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Невідома