Справа № 521/13262/25
Провадження № 2/521/2478/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року 
Хаджибейський районний суд м.Одеси в складі:
головуючого судді – Мурзенко М.В.,
при секретарі – Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, –
ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року до Хаджибейського районного суду м. Одеси звернувся з позовом представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 34 205,18 грн., а також судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та  ОСОБА_1  укладено кредитний договір № 102438418 від 07.05.2021 р. за умовами якого відповідачці було надано кредит в сумі 9000, грн. строком на 15 днів з 07.05.2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 22.05.2021 року. Комісія за надання кредиту – 900,00 грн., яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово. Процентна ставка: 1.75 відсотків за кожен день користування кредитом. Стандартна ставка: 5,00 відсотків за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. 
Відповідно до п. 1.5. загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 3262.50 грн. в грошовому виразі та 167,424.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 12262.50 гривень. 19.08.2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т. Згідно вищевказаного Договору, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 102438418 від 07.05.2021 р. ОСОБА_1 порушила умови договору № 102438418 від 07.05.2021 р., не повернула своєчасно грошові кошти, у зв`язку з чим, станом на дату відступлення права вимоги виникла заборгованість в сумі 34 205,18 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту – 7 571,00 грн.; заборгованість за відсотками – 25 734,18 грн.; заборгованість за комісією – 900,00 грн. Станом на день звернення до суду 30.07.2025 р. відповідачкою заборгованість не погашена, у зв`язку з чим, представник позивача вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Заочним рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено: стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 102438418 від 07.05.2021 р. станом на 30 липня 2025 року в загальному розмірі 34 205 грн. 18 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн. 00 коп., судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп.
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2025 року заочне рішення Хаджибейського районного суду м.Одеси від 28 жовтня 2025 року скасовано, справу призначено до судового розгляду по суті за правилами спрощеного провадження.
В судове засідання учасники процесу не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
В матеріалах справи наявні заяви представників сторін про розгляд справи за їх відсутності.
В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність доказів надання кредитних коштів, невідповідність розрахунку заборгованості умовам кредитного договору, неправомірне стягнення комісії, невідповідність заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу складності справи.
Справу розглянуто в змішаній (паперовій та електронній) формі.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що 07.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 102438418 (далі— «кредитний договір»), за умовами якого відповідачці було надано кредит в сумі 9000,00 грн. строком на 15 днів з 07.05.2021 року, датою повернення кредиту, сплати відсотків та комісії є 22.05.2021 року (п. 1.1.-1.4. кредитного договору). 
Згідно п. 1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту становить 900,00 грн., та нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово. 
Згідно п. 1.5.2. кредитного договору процентна ставка: 1.75 відсотків за кожен день користування кредитом.
Згідно п. 1.6. кредитного договору, стандартна процентна ставка: 5,00 відсотків за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. 
Згідно п. 2.2.3 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються за пільговою ставкою протягом первісного строку кредитування, а у разі пролонгації (продовження строку кредитування) — нараховуються за стандартною ставкою. 
Згідно п. 2.3.1.2. кредитного договору, пролонгація (подовження строку кредитування) здійснюється позичальником шляхом продовження користування коштами, при цьому загальний строк кредитування не може перевищувати 60 днів.
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок Позичальника, що підтверджується платіжним дорученням № 27426958 від 07.05.2021 року. (копія наявна в матеріалах електронної справи).
З копії відомості про щоденне нарахування та погашення, доданої до позовної заяви, вбачається, що відповідачем на виконання умов кредитного договору вносились кошти: 19.05.2021 року— 1592 грн. 00 коп., 27.05.2021р.— 1535 грн. 00 коп., 03.06.2021 р.— 856 грн. 00 коп., 07.06.2021 р.— 859 грн. 00 коп.
19.08.2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір про відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т. (копія договору наявна в матеріалах електронної справи), відповідно до якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором (копія договору про відступлення права вимоги, акту приймання-передачі реєстру боржників, платіжної інструкції, що підтверджує розрахунок за вказаним договором, містяться в матеріалах електронної справи).
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит "і сплатити проценти.
Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться.
Відповідно до ст.527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки – грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. 
Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
В порушення Договору відповідачка належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконала зобов`язання належним чином не виконала.
Згідно з наданим розрахунком заборгованість відповідачки за кредитним договором, на дату відступлення права вимоги складала 34 205,18 грн., в т.ч. заборгованість за тілом кредиту – 7 571,00 грн.; заборгованість за відсотками – 25 734,18 грн.; заборгованість за комісією – 900,00 грн.
Суд критично оцінює наданий стороною позивача розрахунок, оскільки він не в повній мірі відповідає умовам укладеного між сторонами по справі кредитного договору.
Так, згідно умов кредитного договору відповідачці 07.05.2021 р. було надано кредит в сумі 9 000 грн. строком на 15 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,75 відсотка в день та комісії за видачу кредиту в сумі 900 грн.
Згідно ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:
1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;
2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом;
3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.
Суд зауважує, що внаслідок продовження користування відповідачкою кредитними коштами, відповідно до п. 2.3.1.2 продовжено строк кредитування до шістдесяти днів, тобто до 05.07.2021 року.
Відтак, кошти, що вносились відповідачкою на погашення кредиту, до настання вказаного терміну, мали бути спрямовані на погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом.
Кредитор не вправі нараховувати відсотки за користування кредитом поза строком кредитування. Такий висновок суду відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній в постанові КЦС ВС від 24 травня 2023 року по справі № 408/8199/16-ц.
Таким чином, станом на 05.07.2021 року (закінчення строку кредитування), з урахуванням внесених позивачкою сум, заборгованість відповідачки за кредитом складала 27 670 грн. 50 коп., в т.ч. заборгованість за кредитом 9000 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом— 17 770 грн. 50 коп. (9000грн.*1,75%*15 днів + 9000грн.*5%*45 днів- 1592 грн. 00 коп.- 1535 грн. 00 коп.- 856 грн. 00 коп. -,859 грн. 00 коп.), заборгованість за комісією— 900 грн. 00 коп. 
Суд відхиляє доводи сторони відповідача про неправомірне нарахування комісії в сумі 900 грн., оскільки комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту входять до загальних витрат по споживчому кредиту (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»), сплата такої комісії передбачена п. 1.5.1. кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, в межах заявлених позивачем позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором станом на 30 липня 2025 року: заборгованість за тілом кредиту— 7 571,00 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом— 17 770 грн. 50 коп., заборгованість за комісією— 900 грн. 00 коп., а всього— 26 241 грн. 50 коп.
Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи викладене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1858 грн. 42 коп., пропорційно до задоволеної частини вимог.
Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Стороною позивача заявлено до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду – копію ордера на надання правничої допомоги, копія договору про надання правничої допомоги № 0605 від 06.05.2025 р.; Акт № 1609 надання правової (правничої) допомоги на загальну суму 7 000 грн.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Так, відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, законом передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Водночас обов`язок доведення не співмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру.
Суд зауважує,що судові витрати на професійну правничу допомогу мають бути спів мірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом,витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову.
У розумінні приписів частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Водночас у частинах третій, четвертій, дев`ятій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Наведені висновки відповідають висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22.
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так, у пункті 154 рішення від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.
У пункті 268 рішення від 23 січня 2014 року у справі «East / West Alliance Limited» проти України» за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що згідно з практикою Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Отже, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Оцінюючи заявлену до стягнення суму судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. на відповідність критерію обґрунтованості та пропорційності таких витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, складності справи, суд доходить висновку про заявлена до стягнення сума вочевидь вказаному критерію не відповідає, оскільки предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, витрати на надання усної консультації з вивченням документів не є судовими витратами в розумінні ст. 133, 137 ЦПК України.
Також з відомостей, що містяться на сайті «Судова влада» вбачається, що подання такого позову є типовим.
Враховуючи викладене, суд частково погоджується з доводами представниці відповідачки щодо зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із чим суд вважав би за необхідне присудити на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу частково, а саме в сумі 4000 грн.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати на професійну правничу допомогу підлягають присудженню на користь позивача виходячи з зазначеної суми пропорційно до задоволеної частини вимог а саме в сумі 3068 грн. 72 коп.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268, ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Код ЄДРПОУ: 35234236, адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, 3ій поверх) заборгованість за кредитним договором № 102438418 від 07.05.2021 р. станом на 30 липня 2025 року в загальному розмірі 26 241 (двадцять шість тисяч двісті сорок одна) гривня 50 копійок, в т.ч.:

заборгованість за кредитом – 7 571 грн. 00 коп.;
заборгованість за відсотками за користування кредитом – 17 770 грн. 50 коп.;
заборгованість за комісією - 900 грн. 00 коп.

Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Код ЄДРПОУ: 35234236, адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, 3ій поверх) витрати на правничу допомогу у розмірі 3068 (три тисячі шістдесят вісім) гривень 72 копійки.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Код ЄДРПОУ: 35234236, адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, 3ій поверх) судовий збір у розмірі 1858 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 42 копійки. 

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги після закінчення його апеляційного перегляду, якщо за його результатами рішення було залишено без змін.
Повний текст рішення складено 26 лютого 2026 року.

Головуючий: