ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/24877/25
провадження № 2/753/1492/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
19 березня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва в складі: 
головуючого судді - Лужецької О.Р.,
при секретарі - Григораш Н.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняу відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. 
Позовні вимоги мотивовані тим, щоТОВ «Ковальська-Житлосервіс» передано в управління, експлуатацію та обслуговування будинок  АДРЕСА_1 .20.02.2017 року між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Обрій» та  ОСОБА_1 укладено договір оренди житлової квартири (житла) АДРЕСА_2 .20.02.2017 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та  ОСОБА_1 укладено договір про компенсацію витрат на утримання будинку та прибудинкової території, виконання інших додаткових робіт.Позивач належним чином виконав передвідповідачем, своє зобов`язання щодо надання житлово-комунальні послуг за вказаною адресою. Проте відповідач, будучи споживачем цих послуг неналежним чином здійснює їх оплату, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 16 303,50 грн., з яких: основний борг - 14 725,50 грн., індекс інфляції 1 223,67 грн., 3% річних - 354,33 грн. 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2025 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву в якій зазначив, що 06.12.2026 відповідачем сплачено основну суму боргу у розмір 14 725,50 грн. Підтримав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача індексу інфляції у розмірі 1 223,67 грн., 3% річних у розмірі 354,33 грн. та судового збору. Просив розглядати справу без участі представника позивача, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та у встановлений судом строк не подав відзиву на позовну заяву.
Відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до наказу ПАТ «Завод ЗБК ім.. С. Ковальської» №213/1 від 03.10.2016, житловий будинок  АДРЕСА_1 передано в управління, обслуговування та експлуатацію Товариству з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (а.с.22).
Згідно акту приймання-передачі житлового комплексу на обслуговування від 03.10.2016 року будинок  АДРЕСА_1 передано з балансу (управління) ПАТ «Завод ЗБК ім.. С. Ковальської» на баланс (управління) ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» (а.с.24-25).
Відповідно до розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 28.11.2016 р. №776 присвоєно житловому будинку по АДРЕСА_1 , поштову адресу АДРЕСА_3 .
Розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 05.12.2016 р. №788, внесено зміни до розпорядження від 28.11.2016 р. №776, а саме: « АДРЕСА_3 » змінено на « АДРЕСА_1 ».
З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» здійснює обслуговування та експлуатацію будинку  АДРЕСА_1 .
20.02.2017 року між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Обрій» та  ОСОБА_1 укладено договір оренди житлової квартири (житла), відповідно до якого ОСОБА_1 (орендар) прийняв в строкове платне користування квартиру АДРЕСА_2 (а.с.13).
20.02.2017 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та  ОСОБА_1 укладено договір про компенсацію витрат на утримання будинку та прибудинкової території, виконання інших додаткових робіт, відповідно до умов якого ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» забезпечує, зокрема, належні умови проживання відповідача, утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а відповідач компенсує понесені витрати, в тому числі на утримання будинку та прибудинкової території, забезпечення контрольно-пропускного режиму на прибудинковій території, обслуговування системи відео нагляду на прибудинковій територій та омофону, інженерного обладнання ФТП пропорційно до загальної площі квартири у розмірі та у строки, встановлені договором, а також витрати на електропостачання, з урахуванням показань квартирних засобів обліку у розмірі згідно із тарифами, встановленими відповідно до законодавства у галузі житлово-комунального господарства, у строки та на умовах, що передбачені договором (а.с.16-17).
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем за вказаною адресою.
Статтею 10 ЖК України встановлено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію, а ст. 66 ЖК України передбачено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири.
Так, ст. 67 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а ст. 68 ЖК України на власників квартир покладається обов`язок своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають з дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства.
Відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Такі висновки викладені Касаційним цивільним судом Верховного Суду в постанові від 20 листопада 2024 року у справі №463/6799/18.
Зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 07 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21).
Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг.
Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.
Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України 2189-VIII «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України 2189-VIII «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» № 21-89-VІІІ індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
При цьому обов`язок орендаря нерухомого майна оплачувати комунальні послуги та витрати на утримання цього майна незалежно від укладеного договору у сфері комунальних послуг випливає також з положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (статті 19, 20 - в редакції, чинній до введення в дію з 01.05.2019 нової редакції цього Закону, стаття 9 - чинної з 01.05.2019), відповідно до яких споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними; факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. 
У цьому висновку суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 07.07.2020 у справі № 7128916/17-ц, а також до правової позиції, сформульованої Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постановах: від 11.04.2018 у справі № 904/2238/17, від 09.10.2018 у справі № 910/9829/17, від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17.
Відповідно до розрахунків заборгованості, наданих позивачем, внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо оплати житлово-комунальних послуг, за ним утворилась заборгованість, яка складає 16 303,50 грн., з яких: заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з квітня 2022 по 31 жовтня 2025 - 14 725,50 грн., індекс інфляції 1 223,67 грн., 3% річних - 354,33 грн.
Представник позивача подав до суду заяву, в якій зазначив, що 06.12.2026 відповідачем сплачено основну суму боргу у розмір 14 725,50 грн.
З огляду на викладене, враховуючи що відповідачем добровільно сплачено на рахунок позивача заборгованість у розмірі 14 725,50 грн., яку заявлено позивачем до стягнення, що підтверджується та визнається самим позивачем, підстав для стягнення в судовому порядку з відповідача на користь позивача вказаної суми відсутні.
Разом з тим, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, правильність якого перевірена судом, за прострочення виконання відповідачем зобов`язань по оплаті житлово-комунальних послуг, за період з 01.01.2024 по 31.10. 2025 на суму заборгованості нараховано індекс інфляції у розмірі 1 223,67 грн., 3% річних у розмірі 354,33 грн. (а.с.11).
Таким чином з урахуванням здійснених відповідачем платежів залишається не сплаченим інфляційна складова боргу.
Слід зазначити, що будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків інфляційної складової боргу та 3% річних відповідач суду не надав.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13). 
Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати суми інфляційних втрат, 3% річних та відсутності заборгованості перед позивачем по сплаті цих сум. 
Будь-яких заперечень по суті позовних вимог Відповідачем суду не надано.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції у розмірі 1 223,67 грн., та 3% річних у розмірі 354,33 грн.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 265, 268, 279 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд 
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (код ЄДРПОУ 32912720, місцезнаходження: м. Київ, вул. Є. Чавдар, 3) індекс інфляції у розмірі 1 223,67 грн., та 3% річних у розмірі 354,33 грн.
Стягнути із  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (код ЄДРПОУ 32912720, місцезнаходження: м. Київ, вул. Є. Чавдар, 3) судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 3 028 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА