РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року 	справа № 580/14152/25 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді – Янківська В.П.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
23 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України в якому просить:
1) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягає у не розгляді звернень № АГ-19554023 та № АГ-19602058 по суті;
2) визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, що полягає у формальному розгляді звернень та пересиланні їх без перевірки;
3) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 провести перевірку військово-облікових даних позивача; виправити недостовірні відомості у реєстрах « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та «Резерв+»; виключити незаконне посилання на абз. 3 п. 2 ч. 5 ст. 37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”; виключити або документально підтвердити інформацію про військову частину НОМЕР_1 ; внести достовірні та узгоджені дані;
4) зобов`язати Міністерство оборони України здійснити контроль за виконанням зазначених дій.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду 24 грудня 2025 року відкрито провадження у справі.
У позові позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідачів по неналежному, формальному розгляду його звернень через Урядову лінію та пересилання їх без належної перевірки та відсутності контролю. Позивач посилається на порушення статті 40 конституції України. Закон України «Про звернення громадян», «Про захист персональних даних».
Відповідачі у відзивах на позовну заяву просили у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав законності та обгрунтованості розгляду звернень.
Зокрема відповідач-1 у відзиві зазначив, що під час опрацювання матеріалів справи та підготовки правової позиції ІНФОРМАЦІЯ_5 встановлено, що після звільнення з військової служби позивач не був взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_5 , та у звязку із цим у застосунку «Резерв+» продовжувала відображатися попередня підстава зняття/виключення з військового обліку – «абз.3 п. 2 ч. 5 ст. 37 Закону України «Про військовий облік і військову службу». Також зауважує, відповідач -1 не є держателем Реєстру і не наділений повноваженнями змінювати чи вносити відомості до Реєстру. Натомість станом на дату написання відзиву в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобовязаних та резервістів міститься інформація, про те, що позивач взятий на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_6 .
У відзиві відповідача-2 зазначено, що при надходженні звернення через урядову «гарячу лінію» або з використанням інтернету через веб-сайт Урядового контактного центру всі звернення опрацьовуються відповідно до постанови КМУ № 976 від 27.11.2019 року, якою затверджено Положення про Єдину систему опрацювання звернень, та відповідно до наказу Міноборони України від 28.12.2016 № 735, яким затверджено Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міноборони країни та ЗСУ. 
У відповіді на відзив та у запереченні (на відповідь на відзив) позивач наполягає на визнанні протиправною бездіяльністю Міноборони України щодо невчинення дій з перевірки та реагування на виявлені порушення, також наполягає наявності повноважень обласного ТЦК та СП щодо внесення змін до Реєстру.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України. Звільнився 01.07.2024 у зв`язку із перебуванням у полоні. 
Після звільнення виявив, що у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів безпідставно зазначена підстава зняття з військового обліку абз.3 п. 2 ч. 5 ст. 37 Закону України «Про військовий облік і військову службу». Застосування такої норми можливе лише за наявності судового рішення. Таким чином внесені відомості є неправдивими та юридично необгрунтованими. 
Зазначені обставини стали підставою звернення позивача через Урядову лінію, 1545, а саме: первинне звернення від 08.12.2025 № АГ-19554023; друге звернення від 19.12.2025 № АГ-196020058 про відсутність розгляду по суді.
Позивач не погоджується із відповідями Міністерства оборони України, вважає, що орган не здійснив власної перевірки та обмежився пересиланням обох скарг до того ж ТЦК та СП, дії якого були предметом оскарження. Позивач посилається на порушення статті 40 конституції України. Закон України «Про звернення громадян», «Про захист персональних даних, та порушення принципів правової визначеності та належного врядування.
Позивач вважає протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 по не розгляду даних звернень по суті, та протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо формального розгляду звернень та пересилання їх без належної перевірки.
У відзиві відповідачем -1 зазначено, що станом на дату написання відзиву в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів міститься інформація, про те, що позивач взятий на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 01.07.2024 № 886-ОС.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР).
Згідно із ст. 1 зазначеного Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до ст. 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Цією статтею також надано тлумачення зазначених термінів.
Так, скарга – це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Відповідно ч. 6 ст. 5 Закону № 393/96-ВР письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
Ч. 1 ст. 14 Закону № 393/96-ВР передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.
Ст. 19 Закону № 393/96-ВР визначає, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Частиною 1 статті 15 Закону № 393/96-ВР встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що орган державної влади у місячний термін від дня надходження звернення зобов`язаний в межах своїх повноважень: 1) об`єктивно, всебічно і вчасно розглянути заяву громадянина, який звернувся до нього з такою заявою, 2) прийняти за результатами такого розгляду відповідне рішення та 3) повідомити заявника про наслідки розгляду його звернення. Тобто, належним розглядом органом державної влади звернення громадянина вважатиметься безумовне виконання останнім чітко визначеної законодавцем сукупності зазначених дій протягом строків, встановлених ст. 20 Закону № 393/96-ВР.
Постановою Кабінету Міністрів від 27 листопада 2019 р. № 976 затверджено Порядок взаємодії органів виконавчої влади, Секретаріату Кабінету Міністрів України та державної установи «Урядовий контактний центр» із забезпечення оперативного реагування на звернення, які надходять на урядову «гарячу лінію», Єдиний веб-сайт органів виконавчої влади та Урядову телефонну довідку.
Порядок функціонування Єдиної системи опрацювання звернень визначає Положення про Єдину систему опрацювання звернень, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.2019 № 976.
Відповідно до пп. 2 п. 6 зазначеного Положення Урядовий контактний центр приймає звернення, що надійшли за допомогою засобів телефонного зв`язку на урядову "гарячу лінію" або з використанням Інтернету через веб-сайт Урядового контактного центру, Єдиний веб-портал органів виконавчої влади, веб-сайт Офіційного інтернет-представництва Президента України чи у паперовій формі, та здійснює реєстрацію, попередній розгляд і передачу органам відповідно до компетенції.
Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням визначає Інструкція про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735 (далі Інструкція № 735).
Пунктом 1 Розділу ІV Інструкції № 735 звернення громадян, що надходять від державної установи «Урядовий контактний центр» (далі - УКЦ), розглядаються відповідно до Порядку взаємодії органів виконавчої влади та державної установи "Урядовий контактний центр" із забезпечення оперативного реагування на звернення, що надходять на урядову "гарячу лінію" та Урядову телефонну довідку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 2009 року № 898 (із змінами).
Прийняття, реєстрацію та розгляд звернень громадян, які надійшли до Міністерства оборони України з урядової телефонної «гарячої лінії», з УКЦ, здійснює структурний підрозділ Міністерства оборони України, відповідальний за організацію розгляду звернень громадян.
Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції № 735 для прийняття на розгляд звернень у Міністерстві оборони України створюється електронна база даних, в яку вноситься відповідна інформація. У разі коли питання, порушені у зверненні, не належать до компетенції Міністерства оборони України, таке звернення не пізніше наступного дня переадресовується іншому органу виконавчої влади, про що вноситься до бази даних відповідна інформація.
Згідно п. 5 розділу IV Інструкції № 735 структурний підрозділ Міністерства оборони України, відповідальний за організацію розгляду звернень громадян, надсилає їх для надання відповідей по суті до структурних підрозділів Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, військових частин.
Відповідно до п. 6 розділу IV Інструкції № 735 керівники органів військового управління, командири військових частин, яким надано відповідне доручення на розгляд звернення, забезпечують своєчасний та об`єктивний розгляд звернень. Якщо звернення не містить достатніх даних, необхідних для прийняття рішення, вживаються заходи для отримання додаткової інформації.
Про результати розгляду звернень заявники інформуються у письмовій формі (п. 8 розділу IV Інструкції № 735).
Структурний підрозділ Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, інший орган військового управління, військова частина, відповідальні за розгляд звернення, направляють копію відповіді заявнику або скановану копію на електронну адресу до структурного підрозділу Міністерства оборони України, відповідального за організацію розгляду звернень громадян (п. 9 розділу IV Інструкції № 735).
Інформація про результати розгляду звернень вноситься до бази даних УКЦ структурного підрозділу Міністерства оборони України, відповідального за організацію розгляду звернень громадян, разом з копією листа в електронному вигляді, яким поінформовано заявника (п. 10 розділу IV Інструкції № 735).
З матеріалів справи вбачається, що звернення позивача від 08.12.2025 № АГ-19554023 та від 19.12.2025 № АГ 19602058 надійшли до Управління по роботі зі зверненнями громадян та доступу до публічної інформації Міноборони від урядового контактного центру як звернення. 
На виконання вимог розділу 4 Інструкції 735 звернення позивача для надання відповідей по суті були надіслані до Генерального штабу ЗСУ, а також ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Дорученням начальника управління по роботі зі зверненнями громадян та доступу до публічної інформації підтверджується надсилання звернень.
На виконання доручення ІНФОРМАЦІЯ_5 надана відповідь на звернення позивача, в якій повідомлено, що в Реєстрі зазначена підстава для звільнення з військової служби: пп «Д» п. 3 ч. 5 ст. 26 (у зв`язку із звільненням з полону) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що відповідає даним наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 01.07.2024 № 886-ОС.
Надаючи оцінку наявності/відсутності бездіяльності відповідачів суд зауважує таке.
Бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, що виражається у невиконанні обов`язків, активні дії відповідача та підпорядкованих йому підрозділів щодо пересилання, опрацювання та фактичного надання відповіді повністю спростовують звинувачення у протиправному невжитті заходів.
Оскільки відповідач- 2 Міноборони України та підпорядковані йому структури вжили активних заходів щодо руху скарги та забезпечили надання відповіді щодо продовження строку розгляду скарги, суд вважає, що протиправна бездіяльність відсутня. Сам факт передачі звернення по вертикалі управління та надання відповіді уповноваженим органом повністю спростовує твердження про ігнорування такого звернення.
Відповідачем -1 також вживалися всі можливі законодавчо передбачені заходи щодо розгляду звернень позивача, а тому триваюча пасивна поведінка даного органу не знаходить підтвердження у даній справі, та спростовується відповідями на звернення, дорученнями, та відповідно наявністю контролю. 
Таким чином, вимоги позивача в частині визнання бездіяльності відповідачів є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Далі, суд досліджує питання правомірності дії відповідача-1 щодо внесення/невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних щодо позивача та захисту персональних даних.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти) визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» ( далі закон 1951».
Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України ( стаття 1закону 1951)
Держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру ( стаття 5 Закону 1951) .
П. 2 статті 5 даного закону 1951 передбачено, що Держатель Реєстру: 
1) забезпечує технологічне функціонування Реєстру, для чого утворює уповноважений орган адміністрування Держателя Реєстру;
2) вносить на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо Порядку ведення Реєстру, в яких визначає процедури збирання, зберігання, обробки та використання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
3) організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України "Про публічні електронні реєстри";
4) забезпечує розвиток та модернізацію програмних та апаратних засобів Реєстру;
5) надає органам адміністрування та ведення Реєстру право доступу до бази даних Реєстру;
6) здійснює інші повноваження, передбачені законом.
3. Адміністратор Реєстру обробляє відомості про призовників, військовозобов`язаних та резервістів від імені держателя Реєстру. Для цього із складу підпорядкованих йому органів визначаються органи адміністрування Реєстру та органи ведення Реєстру.
4. Розпорядник Реєстру відповідно до закону:
1) організовує функціонування Реєстру;
2) у межах своїх повноважень має доступ до відповідної інформації, що міститься в Реєстрі;
3) організовує підготовку підпорядкованих йому органів адміністрування та ведення Реєстру;
4) забезпечує контроль за повнотою, актуальністю, своєчасністю та достовірністю внесених до Реєстру відомостей.
{Частина четверта статті 5 в редакції Законів № 1357-IX від 30.03.2021, № 3549-IX від 16.01.2024}
5. Органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є:
уповноважений орган адміністрування держателя Реєстру;
оперативні командування;
територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя;
Центральне управління Служби безпеки України;
відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
6. Органи адміністрування Реєстру:
1) здійснюють аналітичну обробку даних;
2) забезпечують взаємодію щодо ведення Реєстру, контролюють повноту, відповідність та своєчасність внесення інформації, наданої державними органами, контролюють виконання рішень Держателя та розпорядника Реєстру. Орган адміністрування Реєстру має доступ до статистичних відомостей Реєстру;
3) забезпечують зберігання та резервування бази даних Реєстру, контроль за її цілісністю, дотриманням вимог законодавства та Порядку ведення Реєстру, затвердженого Кабінетом Міністрів України;
4) організовують підготовку та підвищення кваліфікації персоналу підпорядкованого органу адміністрування.
7. Порядок обробки та захисту відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів органами адміністрування Реєстру визначається Порядком ведення Реєстру, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
8. Органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, центри рекрутингу Збройних Сил України, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
9. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних встановлено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі Порядок №1487).
Так відповідно до п. 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема:
організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;
здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;
проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;
виконують архівно-довідкову роботу з питань військового обліку;
виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
З аналізу приписів Закону 1951 та Порядку 1487 слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 є органом адміністрування Реєстру та не має повноважень щодо організації та ведення військового обліку (взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством), але наділені функціями, які описані вище в цьому рішенні (п. 6 статті 5 закону 1951), зокрема має функції контролю повноти, відповідності та своєчасності внесення інформації до Реєстру. 
Системно проаналізувавши обставини справи у взаємозв`язку із законодавством України, суд приходить до висновку, що в ході розгляду звернень позивача відповідачем-1 усунуті неправдиві дані щодо позивача в Реєстрі шляхом виконання законодавчо передбаченої функції адміністратора Реєстру щодо забезпечення взаємодії щодо ведення Реєстру, контролю та повноти, відповідності тощо. 
Таким чином, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки мають дискреційні функції по організації та веденню військового обліку на території адміністративно-територіальної одиниці, взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів; проставлення у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; тощо.
Суд висновує, що твердження позивача щодо наявності повноважень обласного ТЦК та СП змінювати дані в Реєстрі є хибними та спростовуються вищенаведеними приписами закону 1951 та Порядком 1487.
Щодо захисту персональних даних, про які наголошує у позовній заяві позивач, суд акцентує увагу, що відповідно до статті 6 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 2. Внесена до Реєстру інформація про призовника, військовозобов`язаного або резервіста є конфіденційною. Нерозголошення конфіденційної інформації гарантується державою. Збирання, зберігання, використання та захист інформації, що міститься у Реєстрі, здійснюються відповідно до закону. 3. Особам, які працюють з базами даних Реєстру, заборонено вимагати, обробляти та використовувати будь-яку інформацію, не передбачену законодавством. Згода призовників, військовозобов`язаних та резервістів на обробку їх персональних даних для цілей Реєстру не потрібна.
На підставі вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позиція позивача зі спірних питань підтвердилася лише щодо неправдивих даних в Реєстрі, але в ході розгляду справи була усунута шляхом внесення змін щодо позивача на підставі наказу ВЧ наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 01.07.2024 № 886-ОС, а тому в ході розгляду справи відпали підстави зобов`язувати відповідачів вчиняти дії.
Реалізуючи своє право на звернення позивач займає активну громадську позицію щодо захисту своїх прав та інтересів, натомість інститут звернення передбачає право фізичних осіб звернутися до адміністративного суду з метою ефективного захисту своїх прав від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. 
Позивачем у своїх зверненнях було акцентовано увагу на неправдиві дані щодо нього в Реєстрі та суб`єктами владних повноважень в ході розгляду даної справи виправлено помилку, що також входить до спектру завдань адміністративного судочинства.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя 	Валентина ЯНКІВСЬКА