ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.02.2026  	Справа №607/2949/26 Провадження №3/607/1467/2026	

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Царук І.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, яка надійшла з Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернопіль, громадянки України, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , фахівця з обслуговування клієнтів ТОВ «Газмережі України», яка має на утриманні одну неповнолітню дитину, 
за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
05.02.2026 близько 15 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території скверу імені В. Чорновола в м. Тернополі по вул. В. Чорновола, 1, викурював електронну сигарету торговельної марки «VAPORESSO», де відповідно до рішення Тернопільської міської ради №5/21/108 від 02.10.2008 «Про впорядкування тютюнопаління в місті» куріння заборонено, однак, з огляду на те, що неповнолітній ОСОБА_2 на момент вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, не досяг шістнадцятирічного віку, до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП притягається мати неповнолітнього ОСОБА_2 – ОСОБА_1 .
В судовому засіданні ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП. При розгляді справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184, за викладених у складеному щодо неї протоколі обставин, визнала повністю та щиро розкаялася у скоєному.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 3 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, передбачена за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.
Тобто, за змістом цієї частини статті на батьків або осіб, які їх замінюють, покладена відповідальність в разі вчинення неповнолітніми адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 175-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.
Згідно з пунктом 1.7 рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №5/21/108 від 02.10.2008 в зонах відпочинку (включаючи парки, пляжі, сквери) куріння категорично заборонено.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Під час розгляду даної справи суддею встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , який на момент вчинення правопорушення перебував у віці п`ятнадцяти років.
Окрім повного визнання ОСОБА_1  своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, така доведена матеріалами справи, зокрема даними, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №783083 від 05.02.2026, складеному у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, де викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , з долученою до нього фототаблицею; рапорті старшого інспектора СЮП Тернопільського РУП ГУНП Тернопільській області Стефановської І. від 05.02.2026; письмових поясненнях неповнолітнього ОСОБА_2 від 05.02.2026, які були надані ним у присутності його матері – ОСОБА_1 .
Отже, як слідує з матеріалів справи, неповнолітній ОСОБА_2 , перебуваючи у віці п`ятнадцяти років, вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП, а тому його мати ОСОБА_1 повинна нести відповідальність, встановлену Законом.
За наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.
Будь-яких обставин, які б спростовували зазначений висновок суду і були підставами для закриття провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, при розгляді справи не встановлено.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 згідно зі ст.17 КУпАП у справі не встановлено. Термін притягнення до адміністративної відповідальності не закінчився.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд враховує вимоги ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, суддя у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП, визнає щире розкаяння винної. Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст. 35 КУпАП, суддею не встановлено.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд зазначив, що при призначенні покарання для того, щоб втручання було пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Згідно з положеннями статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
При цьому усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.
Отже, ураховуючи наведене, дані про особу ОСОБА_1 , щодо якої відсутні відомості в матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності раніше, а також дані, які б свідчили про негативний моральний облік її як матері, беручи до уваги те, що вчинене останньою адміністративне правопорушення, хоча і містить в собі юридичні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП, однак є таким, що не завдало будь-якої шкоди іншим особам, державному або громадському порядку, не призвело до тяжких наслідків і не становить великої суспільної шкідливості, а тому є малозначним, у зв`язку з чим вважаю можливим, на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.
На думку суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи. Судовий збір стягненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 22, 23, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, та звільнити її від адміністративної відповідальності, на підставі ст. 22 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП - закрити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя	І. М. Царук