КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6067/2026
Справа № 373/1750/23

П О С Т А Н О В А

 
Іменем України

03 квітня 2026 року 
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області, ухвалене у складі судді Керекези Я.І. у м. Переяслав 27 листопада 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року в розмірі 20160 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом 3000 грн., прострочена заборгованість за процентами 17160 грн., покласти на відповідача судові витрати.
Позов мотивував тим, що 29 жовтня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_2 за допомогою веб-сайту (creditcasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 0833-5423.
Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А524 для підписання кредитного договору № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 3000 грн., строк кредитування 300 днів, заявлений строк 14 днів, знижена процентна ставка 2 % в день, стандартна відсоткова ставка - 3 % в день, а відповідач зобов`язався повернути кредит та відсотки за користуванням ним в строк та на умовах, встановлених кредитним договором.
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача.
В подальшому відповідач порушив умови кредитного договору і не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого станом на 22 серпня 2023 року виникла заборгованість в сумі 20160 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом 3000 грн., прострочена заборгованість за процентами 17160 грн.

Рішенням Переяславського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2025 року в позові ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, покласти на відповідача судові витрати.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач, посилаючись на положення ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 639 ЦК України, зазначав, що на виконання та у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року, підтвердження ознайомлення з Правилами надання споживчих кредитів, Паспортом споживчого кредиту, Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки. Таким чином, один із дозволених законом підписів було використано при укладенні кредитного договору № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року.
Після підписання кредитного договору інформаційно-телекомунікаційна система кредитора в автоматичному режимі направила екземпляр кредитного договору, правила та інші супутні документи на email, зазначений клієнтом при реєстрації, також вони доступні 24/7 в особистому кабінеті клієнта.
Зазначив, що на підтвердження укладення кредитного договору відповідачем з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надано до суду електронний доказ в паперовій формі (роздруківка тексту кредитного договору), підписаний одноразовим ідентифікатором А524. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладено в електронній формі.
Також надається Моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі ОСОБА_1 на підтвердження факту створення заявки на отримання кредиту, ознайомлення з офертою, надсилання одноразового ідентифікатора відповідачу на мобільний номер телефона, який він вказав під час заповнення заявки, використання даного ідентифікатора та надсилання позивачем примірнику кредитного договору та додатків до нього, які є невід`ємною частиною договору.
Наголошував, що укладення кредитного договору в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду. 
Щодо надання первинних бухгалтерських документів, в тому числі виписки по картковому рахунку відповідача, пояснював, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до виданої йому ліцензії. Таким чином, товариство не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Оскільки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати будь-який бухгалтерський документ по рахунку ОСОБА_1 , в тому числі і виписки з особового рахунку, є неможливим. Крім того, первинними документами саме з метою доказування в судових справах можна вважати будь-який документ, що підтверджує реальність здійснення господарської операції, хоча він таким може й не бути в розумінні бухгалтерського обліку. На підтвердження цього в матеріалах справи наявні довідка про перерахування суми кредиту, довідка АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс», довідка про укладений договір.
Щодо належності карткового рахунку відповідачу, на який було перераховано кредитні кошти за кредитним договором, пояснював, що клієнт самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит, підписує кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора, а інформаційно-телекомунікаційна система кредитора в автоматичному режимі перераховує кредитні кошти за реквізитами, вказаними клієнтом.
Звертав увагу, що кредитні кошти були перераховані позивачем відповідно до умов кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів, на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої від відповідача.
Посилався на вимоги п. 10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів не банківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року № 113, яким передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу споживача - сторони договору, з використанням реквізитів якого кредитодавець здійснює кредитну операцію, у форматі НОМЕР_4 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Вказував, що згідно п. 64 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» від 29 липня 2022 року № 164, суб`єкт господарювання зобов`язаний не копіювати платіжний інструмент чи його реквізити.
Зазначав, що таким чином, відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), але відповідно до вищенаведених постанов Правління НБУ позивач не може повністю зазначати та зберігати у документах номер особистого електронного платіжного засобу відповідача.
Отже, на підтвердження перерахування відповідачу коштів до суду надано довідку про перерахування суми кредиту № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року, а також лист-довідка ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», які містять номер особистого електронного платіжного засобу відповідача з маскою, а саме НОМЕР_2 , які містяться в матеріалах справи.
Зважаючи на норми ст. 46 Закону України «Про платіжні послуги», у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача кредиту, не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась. Таким чином, перерахування кредитних коштів відбулось на картковий рахунок, вказаний ОСОБА_1 під час заповнення заявки.
Щодо фактичного перерахування кредитних коштів відповідачу, пояснював, що позивач (через партнера ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», з яким укладено договір № 02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 10 червня 2020 року) видав відповідачу кредитні кошти в розмірі 3000 грн. на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» про успішне перерахування платежу на картку отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Таким чином, довідка ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» щодо видачі кредиту та довідка про перерахування суми кредиту № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року є належними і достовірними доказами перерахування відповідачу коштів у сумі 3000 грн.
Зазначав, що в листі (довідці) ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» міститься інформація про перерахування коштів не тільки відповідачу за договором № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року, але й за іншими кредитними договорами. Більш детальна інформація про перерахування грошових коштів саме ОСОБА_1 по договору № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року зазначена у довідці про перерахування суми кредиту, яка наявна в матеріалах справи. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо не доведення позивачем факту перерахування коштів відповідачу, оскільки до матеріалів справи було долучено лист (довідку) про перерахування коштів від ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» щодо видачі кредиту ОСОБА_1 за договором № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року та довідку про перерахування суми кредиту, які є достовірними та належними доказами перерахування відповідачу коштів у загальній сумі 3000 грн.
Наводив доводи щодо погодження сторонами в кредитному договорі № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 умов щодо суми кредиту, розміру та сплати процентів, а також строку кредитування
Відповідно до паспорта споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, затвердженого наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 194-П від 11 серпня 2021 року, який разом з кредитним договором складають єдиний договір, в якому визначаються істотні умови, зазначено, що стандартна ставка - 3 % в день, знижена ставка - 2 % в день, зазначено фіксований тип процентної ставки. Крім того, вбачається, що у паспорті споживчого кредиту споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування. Вищевказане підписано ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, згідно яких, розрахунок заборгованості також є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, зауважував, що відповідно до довідки про укладений договір, станом на 22 серпня 2023 року відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, кількості днів користування ставкою 2,5 %, кількості днів користування ставкою 3 %, основного боргу, залишку відсотків, залишку комісій, залишку штрафів. Також розрахунок містить інформацію згідно з графами порядкового номеру, дати, статусу, % ставки, нарахованих відсотків, нарахованих штрафів, нарахованої комісії, основного боргу, залишку відсотків, суми платежу, коригування кредиту.
Звертав увагу, що відповідно до розрахунку заборгованості штраф та комісія ОСОБА_1 не нараховувались. 
Зауважував, що з розрахунку заборгованості також вбачається, що позивач не нараховував відповідачу жодних штрафних санкцій (пені, штрафу, неустойки, процентів за ст. 625 ЦК України) за неналежне виконання умов кредитного договору. Отже, позивач нараховував проценти за користування кредитом протягом строку договору, що визначено п. 2.8 кредитного договору.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами факту перерахування на рахунок саме відповідача коштів за Договором про відкриття кредитної лінії № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що до позову додано копію в паперовій формі Договору про відкриття кредитної лінії № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року (а. с. 14 - 21), укладеного ТОВ «Укр Кредит Фінанс» із ОСОБА_3 , на останньому аркуші якого зазначено, що договір підписаний ОСОБА_3 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора (номер пароля А524).
Відповідно до положень п. 1.2 договору про відкриття кредитної лінії № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.
За умовами укладеного сторонами кредитного договору № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року позивач повинен був перерахувати грошові кошти у розмірі 3000 грн. на рахунок відповідача, на строк 300 днів (базовий період 14 днів) із сплатою зниженою відсоткової ставки 2,50 % в день, стандартною ставкою 3,00 % в день.
Відповідно до п. 2.4.1 договору дата видачі кредиту 29 жовтня 2021 року.

В матеріалах справи містяться також Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджених наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 181-П від 02 серпня 2021 року (а. с. 22 - 28), таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 0833-5423 відповідно до Методики Національного банку України (а. с. 31 - 32); копія паспорта споживчого кредиту (а. с. 29 - 30).

За умовами Правил надання споживчих кредитів, з якими відповідач ознайомився при укладенні договору, які підписані ним шляхом введення одноразового ідентифікатора «А524», позивачем передбачено, що заявник заповнює заявку на сайті кредитодавця, вказуючи всі дані, які визначені в заявці як обов`язкові для прийняття рішення про можливість надання кредиту.
За результатами заповнення заявки здійснюється одночасна перевірка дійсності та аутентифікація банківської платіжної картки та або банківського рахунку заявника відповідно до стандартів міжнародних платіжних систем, а заявник несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних зазначених під час укладення договору (п.4.7 Правил).

Відповідно до п 4.13 Правил, на підставі даних, зазначених в первинній заявці ІТС кредитодавця здійснює реєстрацію заявника на сайті та формує особистий кабінет.
Відповідно до п 5.1 Правил, після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту та відкриття відповідного рішення у Особистому кабінету, заявник отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладення договору. Після отримання заявником оферти (безпосередньо до використання заявником електронного підпису) заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.
Відповідно до п. 5.2 Правил заявник надає кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття оферти щодо укладення договору в електронній формі в особистому кабінеті, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора.
Згідно п 5.6 Правил у випадку відмови від укладення заявником договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором протягом 72 (сімдесяти двох) годин з моменту надіслання оферти заявнику позичальнику, оферта кредитодавця втрачає чинність.

Відповідно до листа ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий дім», товариство повідомляє ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про успішність операцій, зокрема, 29 жовтня 2021 року операції по договору № 0833-5423 на суму 3000 грн., номер картки: НОМЕР_2 (а. с. 37).
Аналогічні реквізити електронного платіжного засобу містить і довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року на номер картки НОМЕР_2 (а. с. 33).

Також в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості (а. с. 40 - 49), відповідно до якого розмір заборгованості відповідача за договором про відкриття кредитної лінії № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року становить 20160 грн. 00 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту 3000 грн., заборгованість по процентах 17160 грн. 

Крім того, до позову додано копії виписки з ЄДРПОУ та дозвільних на здійснення фінансової діяльності документів (а. с. 50 - 52).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Крім того, до апеляційної скарги надано нові докази, а саме копію витягу з Реєстру платіжної інфраструктури щодо ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий дім», копію договору № 02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів, укладеного ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий дім», а також моніторинг дій користувача ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі при укладенні кредитного договору № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Апеляційна скарга не містить клопотання про дослідження нових доказів із обґрунтуванням поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, в ньому не наведено об`єктивних причин, які перешкодили подати вказані докази у встановлений законом строк, не заявлено клопотання про поновлення строку для подання нових доказів.

Виходячи із наведеного, з урахуванням вимог ст. 12, 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, тому апеляційний суд не має процесуальних повноважень приймати вказані докази та вирішувати справу з посиланням на ці докази.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення.
Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Разом із тим, кредитний договір має консенсуальний характер, оскільки на відміну від договору позики набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов (ч. 1 ст. 638 ЦК). Це, в свою чергу, надає сторонам кредитного договору право на відмову від надання або одержання кредиту за вже укладеним договором. Таким чином, укладення кредитного договору підтверджує наявність правовідносин, що наділяє сторін певними правами і обов`язками, однак сам факт укладення договору не є беззаперечним доказом наявності заборгованості.

Апеляційний суд враховує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), у якій зазначено, що згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).
Стаття 80 ЦПК України передбачає достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Вирішуючи даний позов, суд першої інстанції правильно врахував, що після підписання відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора А524 договору про відкриття кредитної лінії № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на виконання вимог договору повинно було перерахувати позичальнику грошову суму коштів, вказану у п 2.1 договору.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.
Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України.
Продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.

Судом першої інстанції встановлено, що факт перерахування кредитних коштів представник позивача підтверджує довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року (а. с. 33) та лист ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий дім» про успішні операції по перерахуванню коштів (а. с. 34 - 38).

Суд першої інстанції дослідив довідку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року та лист ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий дім» про успішні операції по перерахуванню коштів, за змістом яких, 29 жовтня 2021 року на рахунок НОМЕР_3 були перераховані грошові кошти в розмірі 3000 грн., та правомірно виснував, що матеріали справи не містять доказів, що власником рахунку НОМЕР_3 є саме відповідач, цифри номера клієнта даного рахунку не відкриті в повному обсязі, як належні відповідачу, в поданих представником доказах, які за своїм змістом не є первинними бухгалтерськими документами, створеними безпосередньо під час банківської операції по перерахуванню коштів та які можуть підтвердити факт перерахування коштів на картковий (поточний) рахунок фізичної особи, такими як платіжна інструкція та виписка з особового рахунку клієнта.

Апеляційний суд погоджується з правильними висновками суду першої інстанції, що надані позивачем документи не є первинними бухгалтерськими документами, вони не містять даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» коштів в сумі 3000 грн. на картковий рахунок, який належить саме ОСОБА_1 .

Таким чином, забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, проаналізувавши всі доводи сторін, дослідивши та надавши правову оцінку всім зібраним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справах доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, не спростованого доводами апеляційної скарги, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» умов Договору про відкриття кредитної лінії № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок саме відповідача у справі ОСОБА_1 , як позичальника, шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.

Суд першої інстанції врахував, що позивачем не надано і доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім», яке, згідно доводів ТОВ «Укр Кредит Фінанс», здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази про наявність договірних відносин між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» щодо переказу платежів, лист ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» сам по собі не може підтверджувати переказ коштів за Договором про відкриття кредитної лінії № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року.

Є правильними висновки суду першої інстанції, що довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором складені самим позивачем, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки інформація у таких доказах повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони - позивача.

Доводи позивача про те, що кредитні кошти були перераховані відповідно до умов кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів, на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої від відповідача, не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами та відхиляються судом, як припущення.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, що матеріали справи не містять належних доказів, що підтверджують виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» договору про відкриття кредитної лінії щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу, є цілком законним та обґрунтованим та не спростовується доводами апеляційної скарги.

При цьому, оскільки судом першої інстанції були фактично встановлені обставини укладення кредитного договору № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року, то як не підтверджують, так і не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову в позові в зв`язку із недоведеністю перерахування кредитних коштів відповідачу аргументи апеляційної скарги щодо факту укладення між сторонами кредитного договору, посилання на те, що на підтвердження цього факту позивачем надано до суду електронний доказ в паперовій формі (роздруківка тексту кредитного договору), підписаний одноразовим ідентифікатором А524, і що укладення кредитного договору в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду. 

Доводи апеляційної скарги, що кредитні кошти були перераховані позивачем відповідно до умов кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів, на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої від відповідача, не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами та відхиляються апеляційним судом як припущення.

Доводи апеляційної скарги, що оскільки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати будь-який бухгалтерські документи по рахунку ОСОБА_1 , в тому числі і документів про перерахування відповідачу кредитних коштів, є неможливим, не спростовують вірних висновків суду першої інстанції про недоведеність та необґрунтованість позову та відхиляються апеляційним судом.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на п. 10 постанови Правління НБУ від 03 листопада 2021 року № 113 «Про затвердження положення про додаткові вимоги до договорів не банківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)», п. 64 Постанови Правління НБУ від 29 липня 2022 року № 164 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», та доводи про те, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на підставі наведених вимог закону не може повністю зазначати та зберігати у документах номер особистого електронного платіжного засобу відповідача, відхиляються апеляційним судом як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не був позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції з клопотанням про витребування у банку-емітента доказів належності кредитної картки саме відповідачу, однак на власний розсуд такою можливістю не скористався.

Апеляційний суд також відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги щодо погодження сторонами в кредитному договорі № 0833-5423 від 29 жовтня 2021 року умов щодо суми кредиту, розміру та сплати процентів, а також строку кредитування, і що з наданого до позову розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, позаяк такі доводи наводяться позивачем, виходячи з його припущення щодо надання відповідачу кредитних коштів, однак даних обставин позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції належними та допустимими доказами доведено не було.

Враховуючи наведене, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відмову в позові посилання позивача в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду:
у постанові від 14 листопада 2018 року в справі № 2-1383/2010 про те, що у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню; 
у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 про те, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами, проте, залишаючи без змін рішення місцевого суду, апеляційний суд не дослідив належним чином наданий позивачем розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку, не спростував належним чином викладені банком доводи по суті заявлених у цій справі вимог та мотивовано не відхилив доводи апеляційної скарги;
у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 464/4985/15-ц про те, що твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості станом на 07 квітня 2015 року, який містить детальний розпис нарахованої заборгованості, як поточної так і простроченої, відповідно до графіку погашення кредиту, з вказівкою на щомісячні платежі, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом та дати здійснення платежів позичальником. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано;
у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 753/16745/15-ц, у якій Верховний Суд погодився з позицією суду апеляційної інстанції, що розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та обставинами справи.

Апеляційний суд враховує, що у вищенаведених справах судами разом із розрахунком заборгованості досліджувалися інші докази, зокрема виписки з рахунків (у справах № 200/5647/18, № 753/16745/15-ц) та меморіальний ордер (у справі № 464/4985/15-ц), тобто первинні документи, яких позивачем у справі, що переглядається, надано не було.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів та відхиляються апеляційним судом.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» залишити без задоволення.
Рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді : Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.