ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/10771/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року (суддя Озерянська С.І.) в адміністративній справі
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 23.12.2024 № 0769590708.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року позов задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 18.09.2024 № 2681-п, відповідно до пп. 80.2.2, 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового Кодексу України було проведено фактичну перевірку господарської одиниці Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом якої складено Акт від 27.09.2024 № 17174/09/15/РРО/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано порушення з боку позивача п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
На підставі названого Акту перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області 23.12.2024 прийнято податкове повідомлення-рішення № 0769590708, згідно з яким позивачеві нараховані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 809 440,00 грн.
Назване податкове повідомлення-рішення є предметом оскарження в цій справі.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стала та обставина, що позивач не здійснює облік товарних запасів відповідно до вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та не надав до перевірки документи, які підтверджують походження товару.
Колегія суддів звертає увагу, що податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», диспозиція якої передбачає, що до суб`єкта господарювання застосовується відповідна фінансова санкція за ненадання документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) та/або здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.
Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2024 року у справі № 440/2331/24 зауважив, що ключовим елементом норми пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР (щодо обов`язку суб`єкта господарювання надати облікові документи) є словосполучення «товарні запаси, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу».
Зазначене положення деталізується у пункті 10 Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2021 року № 496, де чітко зазначено, що форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.
Таким чином, оскільки платник податку не зобов`язаний зберігати безпосередньо у місці продажу облікові документи на товари, які вибули з місця продажу (реалізовані, списані тощо), то вимога контролюючого органу щодо надання документів, що стосуються товарів, які вибули, виходить за межі повноважень контролюючого органу в межах фактичної перевірки.
Аналогічні висновки наведені й у постанові Верховного Суду від 13.05.2025 у справі № 440/2331/24.
В межах спірних правовідносин відповідач не довів, що на момент фактичної перевірки в магазині перебували на реалізації товари на загальну вартість 809 440,00 грн, на що вірно звернув увагу суд першої інстанції.
Відтак обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що контролюючим органом не доведено належними та допустимими доказами розмір штрафної санкції, яка застосована до позивача, що є підставою для визнання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення протиправним. 
Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні. 

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року в адміністративній справі № 160/10771/25 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 26 лютого 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови. 
Повна постанова складена 26 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров