Справа №339/69/26 
38 
2/339/110/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2026 року м. Болехів 
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді Головенко О. С. 
секретаря судового засідання Латик В.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
представник позивача І.Синяк звернувся з позовною заявою про стягнення з відповідача 46055.55 грн. заборгованості за кредитним договором №1477-2311 від 28 листопада 2024 року.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», укладено електронний договір.
Додатковою угодою №1 від 06 грудня 2024 року кредитодавець та позичальник домовилися про надання додаткових коштів у кредит в розмірі 1700 грн.
Згідно додаткової угоди №2 від 30 січня 2025 року, кредитодавець та позичальник домовилися про надання додаткових коштів у кредит в розмірі 2000 грн.
Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 року на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі.
Відповідач 7 разів оформляв кредитні відносини з позивачем, попередні кредити погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору.
Станом на 19 січня 2026 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 46055.55 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 7874.49 грн, заборгованість за нарахованими процентами 30787.06 грн, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України 7394 грн, що стало підставою звернення до суду.
17 лютого 2026 року прийнято до розгляду і відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце цього засідання повідомлялися у встановленому законом порядку.
Представник позивача в клопотанні просить проводити розгляд справи у його відсутності (а.с.42).
Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 подала клопотання, в якому просить зменшити розмір неустойки (відсотків, пені), нараховані позивачем, оскільки її розмір є значним порівняно з сумою основного боргу, а її матеріальне становище є складним на даний час (а.с.48). 
Відтак, згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які дослідженні в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку.
Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
А способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов"язку в натурі.
Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Встановлено, що предметом спору є стягнення заборгованості на підставі виконання зобов"язань, передбачених умовами кредитного договору. 
Як свідчать матеріали справи, 28 листопада 2024 року між позивачем та відповідачем за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1477-2311 (а.с.12-17, 22).
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» - зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А7365, для підписання Кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Відповідно до умов Кредитного договору, Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 12200 грн.; строк кредитування 300 днів дата повернення кредиту 23 вересня 2025 року; базовий період 14 днів; знижена % ставка 2.50 % в день.
Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 р. на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі (а.с.24).
Додатковою угодою від 06 грудня 2024 року до договору, яка підписана одноразовим ідентифікатором НОМЕР_1 кредитодавець та позичальник домовилися про надання додаткових коштів у кредит в розмірі 1700 грн (а.с.25-27).
Згідно додаткової угоди від 30 січня 2025 року до договору, яка підписана одноразовим ідентифікатором НОМЕР_2 кредитодавець та позичальник домовилися про надання додаткових коштів у кредит в розмірі 2000 грн (а.с.28-30).
Позивач надав відповідачу кошти в розмірі 12200 грн, 1700 грн, 2000 грн (а.с.31).
Станом на 19 січня 2026 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 46055.55 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 7874.49 грн, заборгованість за нарахованими процентами 30787.06 грн, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України 7394 грн (а.с.32-34).
Відповідач не оспорює факт укладення договору та розмір отриманого кредиту, заперечується розмір нарахування процентів. 
Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно із ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено факт часткового невиконання відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем, яким не оспорюється сума боргу за тілом кредиту.
А тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом в розмірі 7874 грн підлягають задоволенню.
З приводу стягнення відсотків в розмірі 30787.06 грн, то такі підлягають частковому задоволенню.
Так, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У статті 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України та ч.1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Припис аб. 2 ч. 1 статті 1048 ЦК України вказує на те, що про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Як зазначено в ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)).
Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом») (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16).
Верховним Судом у постанові від 19.09.2020 року у справі № 686/18977/17 зазначено, що «положеннями частини другої статті 536, частини другої статті 625 та статті 627 ЦК України не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини другої статті 625 ЦК України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору. Отже, положеннями ЦК України передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення, зокрема, у розмірі певного проценту за кожен день прострочення.
Суд вважає, що оскільки право позивача нараховувати відсотки за користування кредитом припинилось за договором з 24 вересня 2025 року, то вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитами поза межами строку дії договорів не підлягає задоволенню за необґрунтованістю в розмірі 4960.62 грн.
За таких обставин, сукупний розмір заборгованості за процентами у спірному випадку повинен становити 25826.44 грн. ( 30787,06-4960,62)
З приводу нарахованої позивачем заборгованості за процентами річних за статтею 625 Цивільного кодексу України, то як  встановлено судом, цей залишок заборгованості становить 7394 грн. 
Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, оскільки нарахування позивачем заборгованості за відсотками на підставі ст. 625 ЦК України за договором здійснювалось під час дії воєнного стану, таке нарахування не відповідає вимогам закону, а заявлена до стягнення сума 7394 грн задоволенню не підлягає.
При виборі й застосуванні норми права до зазначених правовідносин суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 31.07.2024 у справі №161/11703/22, де наголошено, що вказана норма закону прямо звільняє позичальника від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України.
Враховуючи, що судом уже зменшено розмір заборгованості (процентів нарахованих поза межами строку дії договору та річних на підставі ст. 625 ЦК України), суд вважає, що відсутні підстави для додаткового зменшення заявленої позивачем суми заборгованості за клопотанням відповідача (процентів), розмір яких узгоджено сторонами та передбачено у договорі.
Таким чином, вимоги позивача підлягають до часткового задоволення в сумі 33700.93 грн, з них: заборгованість за кредитом - 7874.49 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 25826.44 грн.
Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 73.17 % (33700.93 : 46055.55 х 100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати грн з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 1948.07 грн (2662.40 х 73.17 %). 
На підставі викладеного, керуючись ст. 211, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1477-2311 від 28 листопада 2024 року в сумі 33700 (тридцять три тисячі сімсот) грн 93 коп, з них: заборгованість за кредитом - 7874.49 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 25826.44 грн та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1948 (одна тисяча дев`ятсот сорок вісім) грн 07 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог на суму 12354.62 грн відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:
Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» – Бульвар Лесі Українки, 26, оф.407 м.Київ, код ЄДРПОУ 38548598.
ОСОБА_1 – реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя О.С. Головенко