УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №275/602/25 Головуючий у 1-й інст. Миколайчук П. В. 
Номер провадження №33/4805/298/26
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представників - адвоката Головатюка Віталія Віталійовича, ОСОБА_2 , представника потерпілого ОСОБА_3 , - адвоката Олексіва Володимира Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2025 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 14.06.2025 об 11 год 58 хв на 79 км + 200 м автодороги Київ-Чоп поблизу с Йосипівка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volvo» FH 13.440, номерний знак  НОМЕР_1 , з напівпричепом «Шварцмюллер» TSL-3/e, номерний знак  НОМЕР_2 , під час руху допустив розрив переднього правого колеса, внаслідок чого автомобіль «Iveco», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , зіткнувся з колесовідбійником та перекинувся на бік. В результаті зіткнення транспортні засоби та колесовідбійник отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3 б), п. 12.1, п.31.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись із зазначеною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що транспортний засіб під його керуванням був технічно справним, однак унаслідок наїзду на сторонній предмет автомобіль втратив керованість. При цьому під час руху він дотримувався вимог Правил дорожнього руху: стежив за дорожньою обстановкою, рухався в межах дозволеного швидкісного режиму та контролював рух транспортного засобу. Зазначає, що наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу «Iveco», який рухався попереду, виникли внаслідок того, що зазначений автомобіль почав зміщуватися вправо у бік узбіччя, пошкодив огорожу та перекинувся, що, на його думку, було спричинено неналежною реакцією водія ОСОБА_3 на розрив шини. Вважає, що жодного порушення Правил дорожнього руху, яке перебувало б у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, він не допускав, натомість у діях водія транспортного засобу «Iveco» ОСОБА_3 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого п. 2.3 б) ПДР України. Крім того, зазначає, що наявність стороннього предмета на проїзній частині зафіксована на відеозаписі, при цьому на відповідній ділянці дороги були відсутні дорожні знаки щодо проведення ремонтних робіт або обмеження швидкості, однак вказані обставини судом першої інстанції належним чином не враховано. Також наголошує, що висновком експерта № ТЕ 62-2025 спростовано порушення ним вимог п. 31.1 ПДР України, оскільки встановлено, що шина була стандартною, не відновленою, а її руйнування відбулося внаслідок зовнішніх факторів, у зв`язку з чим його дії підпадають під п. 1.4 ПДР України. Звертає увагу, що суд першої інстанції безпідставно не врахував дані тахографа, якими підтверджується відсутність перевищення швидкості та, відповідно, відсутність порушення п. 12.1 ПДР України. Крім того, вказує, що суд першої інстанції безпідставно визнав допустимим доказом акт експерименту, складений потерпілим без судового призначення та без участі сторін, що, на його думку, суперечить вимогам ст. 251 КУпАП. Також зазначає, що суд першої інстанції фактично поклав в основу рішення версію потерпілого без належного обґрунтування, чим порушив принцип презумпції невинуватості. 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав.
Захисники ОСОБА_1 – адвокати Панченко В.М., Головатюк В.В. підтримали доводи апеляційної скарги та зазначили про відсутність факту зіткнення транспортних засобів, відсутність порушень Правил дорожнього руху в діях ОСОБА_1 , а також послались на недоліки оформлення матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди. Захисники вказували, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок наїзду на сторонній предмет, який водій об`єктивно не мав можливості об`їхати, при цьому ОСОБА_1 вжив заходів до стабілізації транспортного засобу та уникнення наслідків. Також наголошували, що водій транспортного засобу «Iveco» мав можливість уникнути пригоди, однак, злякавшись, допустив неправильні дії. Окрім того, сторона захисту звертала увагу на те, що працівниками поліції не було належним чином зафіксовано технічний стан колеса, не проведено його огляд, не складено відповідних актів, а також не враховано наявність стороннього предмета на проїзній частині, зафіксованого на відеозаписі. Окремо захисники зазначали, що суд першої інстанції, виключивши із фабули адміністративного правопорушення посилання на факт зіткнення транспортних засобів, фактично змінив її зміст. На їх думку, за відсутності встановленого факту зіткнення відсутні й підстави вважати, що мала місце дорожньо-транспортна пригода. Також сторона захисту наголошувала, що посилання суду на створення аварійної обстановки є безпідставним, оскільки такі обставини не інкримінувалися ОСОБА_1 та, на їх переконання, підлягають правовій оцінці за іншими нормами Правил дорожнього руху, а отже не можуть бути покладені в основу притягнення його до відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Представник потерпілого – адвокат Олексів В.В. заперечував доводи сторони захисту та зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів у справі, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами. З метою перевірки версії ОСОБА_1 щодо наїзду на сторонній предмет стороною потерпілого було ініційовано проведення експертного дослідження із урахуванням вихідних даних, наданих самим ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено, що заявлений механізм пошкодження колеса не підтверджується. Також зазначалося, що пошкодження колеса мало характер розриву боковини, що свідчить про неналежний контроль за технічним станом транспортного засобу. Крім того, представник потерпілого наголошував, що саме дії ОСОБА_1 призвели до створення аварійної обстановки, у якій водій транспортного засобу «Iveco» був змушений вживати заходів для уникнення зіткнення, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними у справі доказами. Висновки, викладені в постанові суду, відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи. Під час ухвалення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
Так, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.124 КУпАП.
Згідно п.2.3 б) Правил, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. При виникненні будь-яких несправностей у дорозі водій зобов`язаний вжити заходів щодо їх усунення, а якщо це зробити неможливо, то подальший рух транспортного засобу має бути припинений.
Відповідно до змісту п.12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно з п. 31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 14.06.2025,серія ЕПР1 № 361462 від 14.06.2025, 14.06.2025 об 11 год 58 хв на 79 км + 200 м автодороги Київ-Чоп поблизу с Йосипівка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volvo» FH 13.440, номерний знак  НОМЕР_1 , з напівпричепом «Шварцмюллер» TSL-3/e, номерний знак  НОМЕР_2 , під час руху у якого розірвалося переднє праве колесо, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом«Iveco», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку в крайній лівій смузі руху, в результаті чого останній здійснив зіткнення з колесовідбійником та перекинувся на бік. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Також було пошкоджено 49 м колесовідбійника.
Водію ОСОБА_1 інкриміновано порушення пункту 2.3 б), п.12.1, п.31.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Після вчинення дорожньої пригоди учасники ДТП надавали свої письмові пояснення. Експерт на місце ДТП не викликався.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , він зазначив, що 14.06.2025 під час обгону автомобіля «Iveco» наїхав на сторонній предмет, після чого вистрелило праве колесо. Утримуючи свій автомобіль, він плавно перелаштувався в праву смугу руху, однак автомобіль «Iveco» зіштовхнувся з відбійником, який перегородив йому ( ОСОБА_1 ) рух, та який він переїхав, пошкодивши радіатор. Зазначив, що гальмівного шляху на дорожньому покритті автомобіля «Iveco» не було, зіткнення між транспортними засобами не відбулося. Також під час обгону він бачив, що ноги водія автомобіля «Iveco» знаходились біля лобового скла.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 , останній зазначив, що 14.06.2025 керував автомобілем «Iveco» та рухався автодорогою Київ – Чоп. Під час руху його почав обганяти вантажний автомобіль-бензовоз «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , який майже завершив обгін. У цей момент на бензовозі вистрелило переднє праве колесо, після чого його почало стягувати праворуч у бік смуги руху, по якій рухався він. У зв`язку з цим, уникаючи зіткнення, він почав відводити свій транспортний засіб праворуч, однак його автомобіль зачепив відбійник та перекинувся. 
В суді першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що їхав на керованій ним фурі з напівпричепом по трасі Київ-Чоп, по лівій смузі руху, коли під час випередження іншого автомобіля у його транспортному засобі лопнула шина внаслідок наїзду на сторонній предмет, у зв`язку з чим автомобіль почав втрачати керованість. В цей час транспортний засіб «Iveco», який рухався правою смугою руху став зміщуватись вправо в бік узбіччя, пошкодив огорожу та перекинувся. Вказав, що контакту між його транспортним засобом та автомобілем під керуванням ОСОБА_3 не було, Правил дорожнього руху він не порушував, а колесо лопнуло через наїзд на сторонній предмет. Також зазначив, що первинні пояснення давав, перебуваючи у хвилюванні. Технічний огляд транспортного засобу проходив незадовго до події, стан авто перевіряв перед виїздом. Шина збереглася, вона стандартна, а не «доварена», що підтверджено експертом, була в належному стані. Вважає, що механічні пошкодження автомобіля «Іveco» сталися внаслідок неналежної реакції його водія на вибух шини.
На місці ДТП потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що 14.06.2025 рухався на вантажному транспортному засобі «Iveco», номерний знак НОМЕР_3 , по автодорозі Київ-Чоп приблизно між 11 год 00 хв та 12 год 00 хв на 79 км автошляху, його розпочав обганяти вантажний транспортний засіб автомобіль-бензовоз «Volvo» FH 13.440, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Шварцмюллер» TSL-3/e, номерний знак НОМЕР_2 . Під час майже завершення маневру обгону у вказаного транспортного засобу вистрелило переднє праве колесо, після чого його автомобіль почало стягувати на праву половину автодороги, по якій він рухався. Викручуючи в бік від удару його транспортний засіб зачепив відбійник та перевернувся (а.с. 6,т.1). 
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 вказав, що рухався в правій смузі руху, його випереджав автомобіль, у якого при цьому лопнуло праве переднє колесо, був вибух пилу на дорозі та його стало зносити праворуч. З метою уникнути зіткнення він змістив автомобіль вправо, внаслідок чого перекинувся на узбіччі. Зазначив, що загальмувати змоги не мав. Керований ним автомобіль отримав механічні пошкодження. Також вказав, що сторонній предмет, на який ніби наїхав ОСОБА_1 шукали, але не пам`ятає, чи знайшли його.
На схемі місця ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення від 14.06.2025 відображено об`єкти та обставини, що стосуються дорожньої аварії. Такий документ підписаний учасниками огляду та інспектором поліції. На вказаній схемі місця ДТП зафіксовано розташування транспортних засобів після ДТП та перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів. Зокрема, автомобіль «Volvo» FH 13.440, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Шварцмюллер» TSL-3/e, номерний знак НОМЕР_2 , отримав пошкодження: передній бампер, решітка радіатора, передня права фара, переднє праве крило, переднє праве колесо, напівпричіп- пошкодження багажного відділення. Автомобіль «Iveco», номерний знак НОМЕР_3 , отримав пошкодження: деформація кузова (а.с.8, т.1).
Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.3 б), п. 12.1, п. 31.1 Правил дорожнього руху України перебуває у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням механічних пошкоджень транспортним засобам.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних та допустимих доказах, досліджених у судовому засіданні, у тому числі відеозаписах з нагрудних камер поліцейських, фотознімках з місця події, письмових доказах, поясненнях учасників та висновках експертних досліджень, які були оцінені судом у їх сукупності та підтверджують встановлений механізм дорожньо-транспортної пригоди.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність доказів порушення ним Правил дорожнього руху та причинного зв`язку між його діями і наслідками ДТП є необґрунтованими, оскільки встановлені обставини свідчать про те, що він, обираючи безпечну швидкість руху та здійснюючи маневр випередження, не забезпечив безпеки дорожнього руху, не був уважним та не стежив належним чином за дорожньою обстановкою, що перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Посилання апелянта на наїзд на сторонній предмет як причину дорожньо-транспортної пригоди є припущенням та не підтверджено належними доказами, оскільки під час оформлення матеріалів ДТП та огляду місця події такий предмет не було виявлено, зафіксовано чи вилучено.
Крім того, згідно з висновком експерта № 54 від 21.08.2025, за умови наявності перешкоди на проїзній частині водій ОСОБА_1 у даній дорожній обстановці мав технічну можливість уникнути наїзду на перешкоду шляхом безпечного об`їзду, змістившись поперечно на відстань близько 0,5 м (а.с.74,т.2), що спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність у нього такої можливості.
Отже, навіть за версією ОСОБА_1 щодо наїзду на сторонній предмет, наведений висновок свідчить про наявність у нього технічної можливості уникнути небезпечної ситуації. 
Також, згідно з висновком експерта № ТЕ 62-2025 від 21.08.2025, у зв`язку зі значними пошкодженнями шини встановити причину втрати внутрішнього тиску не вбачається можливим, при цьому встановлено, що шина не була відновленою (а.с. 77–98, т. 2), що також не підтверджує доводи сторони захисту.
Слід зазначити, що на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди відсутні відомості про наявність стороннього предмета, а під час ознайомлення зі схемою учасники на це не вказували.
Доводи про відсутність порушення ОСОБА_1 вимог п. 31.1 Правил дорожнього руху України, а також про відсутність порушення п. 12.1 ПДР України з огляду на дані тахографа не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки факт відсутності перевищення швидкості та встановлення технічного стану шини не виключає обов`язку водія забезпечувати безпеку дорожнього руху, бути уважним і контролювати рух транспортного засобу відповідно до вимог п. 2.3 б) та п. 12.1 ПДР України.
Посилання на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок неналежної реакції водія ОСОБА_3 на розрив шини та порушення ним п.2.3 б) ПДР України виходять за межі предмета даного провадження. 
Апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку діям  ОСОБА_3 , оскільки протокол про адміністративне правопорушення на останнього не складався. Відповідно до вимог ст.ст.279, 280 КУпАП, суд у межах цієї справи оцінює лише дії ОСОБА_1 у конкретній дорожній ситуації тане має процесуальної можливості надавати оцінку діям ОСОБА_3 . 
Твердження сторони захисту про те, що суд першої інстанції, виключивши із фабули адміністративного правопорушення посилання на факт зіткнення транспортних засобів, змінив її зміст та вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, не заслуговують на увагу, оскільки відсутність безпосереднього контакту між транспортними засобами не виключає наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за умови встановлення причинного зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху та настанням наслідків.
При цьому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в частині недоведеності факту зіткнення транспортних засобів «Volvo» та «Iveco», у зв`язку з чим зазначена частина фабули протоколу обґрунтовано не врахована.
Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, це не виключає наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки встановлені обставини свідчать про створення ним аварійної обстановки, яка перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Посилання сторони захисту на те, що створення аварійної обстановки є окремим правопорушенням та не може враховуватися при вирішенні цієї справи, є безпідставними, оскільки зазначена обставина у даному випадку враховується судом як характеристика механізму дорожньо-транспортної пригоди та причинного зв`язку між діями водія ОСОБА_1 і настанням її наслідків, а не як самостійна правова кваліфікація.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин і не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та відповідають матеріалам справи та фактичним обставинам події.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2025 року- без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя