ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

07 квітня 2026 року	Справа № 160/6563/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області до Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому після його уточнення, просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору у розмірі 34 588,00 грн. у виконавчому провадження ВП №80487874 від 13.03.2026 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що виконання рішення у справі №160/15491/24 здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом №4901-VI, а тому виконавчий збір на підставі п.3 ч.5 ст.27 Закону №1404-VІІІ у такому виконавчому провадженні з боржника не стягується.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 23.03.2026 відкрив спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) учасників справи, призначив справу до розгляду у судовому засіданні на 07 квітня 2026 року о 11:00, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Згідно наданого відповідачем відзиву, відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, зазначив, що посилання позивача на пункт 3 частини п?ятої статті 27 Закону №1404-VIII як на підставу для скасування постанови про виконавчий збір є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами у межах цієї справи. Зміст пункту 3 частини п?ятої статті 27 Закону №1404-VIII пов?язує незастосування виконавчого збору саме з випадком, коли виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Водночас спірний виконавчий документ №160/15491/24 не містить визначеної до стягнення конкретної суми, а зобов?язує боржника вчинити дії - провести нарахування та здійснити виплату суддівської винагороди у визначений судом спосіб. За таких умов ключовим для оцінки підставності посилань позивача є наявність документально підтверджених обставин, що саме у межах даного виконавчого провадження виконання рішення фактично здійснюється у спеціальній процедурі та за рахунок відповідної бюджетної програми, однак такі обставини самі по собі твердженнями позивача не доводяться і не спростовують імперативного припису частини четвертої статті 27 Закону №1404-VIII щодо винесення постанови про виконавчий збір одночасно з відкриттям виконавчого провадження.
В судове засідання 07.04.2026 представник сторін не з`явились, відповідач повідомив про розгляд справи за його відсутністю.
З урахуванням належного повідомлення позивача про розгляд справи, а також з огляду на повноту наданих сторонами доказів та аргументів, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи у зв`язку із неявкою представника позивача. Отже, судом розглянута справа в порядку письмового провадження.
Згідно положень ч. 1 статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2024, яке набрало чинності 13 листопада 2024 року у справі №160/15491/24, позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 № 29-к у частині встановленого розміру надбавки за вислугу років державної служби провідному спеціалісту з режимно-секретної роботи ОСОБА_1 станом на 01.01.2024 року на рівні 30 % місячного посадового окладу. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі провідному спеціалісту з режимно-секретної роботи ОСОБА_1 відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» та наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2024 року № 08-к на рівні 50% з 01 січня 2024 року. 
13 березня 2026 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Романюком Романом Олександровичем, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №80487874 з примусового виконання виконавчого листа №160/15491/24, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 06.12.2024 року, про зобов`язання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі провідному спеціалісту з режимно-секретної роботи ОСОБА_1 відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» та наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2024 року №08- к на рівні 50% з 01 січня 2024 року та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 34 588,00 грн. 
Не погоджуючись із постановою про стягнення виконавчого збору. Територіальне управління Державної судової адміністрації звернулось до суду з даним позовом. 
Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.
Умови і порядок виконання рішень судів визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).
Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. 
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. 
Згідно частини четвертої статті 27 Закону № 1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). 
З огляду на викладене, разом з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та винести постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. 
Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом. 
Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом №1404-VIII, та особливості їх виконання встановлює Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VI (далі Закон №4901-VI).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №4901-VI, Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. 
Згідно з ч.1 ст.7 Закону №4901-VI виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. 
Відповідно до статті 3 Закону № 4901-VI, у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. 
Згідно з паспортом бюджетної програми ДСА України є головним розпорядником щодо бюджетної програми КПКВК 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя", відповідальними виконавцями за якою є територіальні управління ДСА України, апеляційні та місцеві спеціалізовані суди. 
При цьому, саме в межах бюджетної програми КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» передбачено бюджетні призначення та асигнування на виплату заборгованості за рішеннями судів, винесеними на користь суддів та працівників апаратів судів, яка стягується у безспірному порядку на підставі Закону № 4901-VI та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 03.08.2011 року № 845. 
Отже, оскільки у головного розпорядника бюджетних коштів ДСА України наявна окрема бюджетна програма для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів»), виконання судових рішень на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя здійснюється саме з цієї бюджетної програми.
Аналогічна позиція міститься у постановах Верховного Суду (постанови від 23.06.2021 у справі №520/13014/2020, від 05.08.2021 у справі № 160/6089/20, від 09.06.2022 у справі № 280/136/21, від 12.07.2023 у справі № 140/5481/22 тощо). 
Крім того, Державна судова адміністрація України, листами №11-10867/24 від 06.05.2024, №11-15103/24 від 29.07.2024 наголосила, що виконання судових рішень на користь суддів, працівників апаратів судів та органів і установ системи правосуддя необхідно здійснювати за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя". 
Частиною першою статті 151 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі – Закон № 1402-VIII) передбачено, що Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом. 
Відповідно до статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. 
Таким чином, позивач (боржник у виконавчому провадженні ВП № 80487874) - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, за організаційно-правовою формою є державним органом влади, фінансування якого здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України згідно із с.1 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII. 
Стягувачом у виконавчому провадженні ВП №80487874 з примусового виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/15491/24, є провідний спеціаліст (працівник апарату суду) Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська (Чечелівський районний суд м. Дніпра). 
А тому, в даному випадку виконання рішення щодо зобов`язання вчинити певні дії щодо майна (коштів), боржником у якому є державний орган, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом №4901-VI, відповідно, виконавчий збір на підставі п.3 ч.5 ст.27 Закону №1404-VІІІ у такому виконавчому провадженні з боржника не стягується. 
Таким чином, спірна у цій справі постанова про стягнення з боржника виконавчого збору є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи встановлені судом обставини, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Положення ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України на даний спір не поширюються, оскільки стосуються суб`єкта владних повноважень. Ця категорія має нормативне визначення у п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України та містить функціональний критерій - при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.
В спірних правовідносинах позивач не реалізовував жодної владної функції, оскільки спірна постанова прийнята щодо нього як боржника у виконавчому провадженні, безвідносно до його статусу як органу державної влади (боржником у виконавчому провадженні можуть бути й інші суб`єкти, в т.ч. приватного права). 
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжним документом від 16.03.2026 №1468. 
Відповідно до положень ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 287, 295 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору у розмірі 34 588,00 грн у виконавчому провадження ВП №80487874 від 13.03.2026 року.
Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ: 43315529) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ: 26239738) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2662,40 гривень (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено 07.04.2026.

Суддя Н.Є. Калугіна