Справа № 467/292/26
3/467/101/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., з участю секретаря судового засідання – Рожкової Т.М., потерпілої – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності, у тому числі й протягом року, відсутні
за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

Суть висунутого звинувачення за версією поліції

07 січня 2026 року о 10:50 годині в АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , перебуваючи в п`яному вигляді, вчинила дрібне хуліганство, а саме: висловлювалась брутальною лайкою в бік ОСОБА_1 , стукала у вікна її будинку, порізала кабель, чим порушила громадський порядок і спокій громадян.
Дії ОСОБА_2 особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.

Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

На неодноразові виклики до суду ОСОБА_2 не з`явилась, правом на участь в судовому засіданні не скористалась, повідомлялась про розгляд справи шляхом надіслання повісток за вказаною у протоколі адресою, а так само і піддавалась приводу згідно постанови від 18 березня 2026 року, яка, однак, виконана не була і про причини цього суд не повідомлено. 
Разом з тим, ужиті судом заходи, попри їх об`ємність, не сприяли досягненню мети забезпечення участі в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Хоча останні прямо та беззаперечно, в своїй сукупності, указують на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, мала б бути у силу вжитих заходів поінформована про цей процес, який здійснюється в Арбузинському районному суді Миколаївської області, у відношенні неї безпосередньо.
Відповідно, суд в цій справі забезпечивши право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приймати особисту участь безпосередньо в судовому засіданні, уживши доступних йому заходів для поінформованості її про даний процес, вважає за можливе завершити розгляд провадження за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як наслідок, ураховуючи наявність підстав вважати про поінформованість особи про даний процес, як і про дату, час та місце його здійснення, суд при відсутності у особи з певних своїх причин та міркувань стійкого бажання приймати участь в цьому процесі, уважає таку поведінку останньої її особистим вільним користуванням її власними правами на свій розсуд.
Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що 07 січня 2026 року до неї додому прийшла ОСОБА_2 та, перебуваючи на її подвір`ї, почала стукати у вікна тідвері будинку. Свій візит ОСОБА_2 пояснила тим, що хоче запитати коли остання буде ставити паркан, щоб убезпечити город від сторонніх осіб. 
Проте, вона вигнала ОСОБА_2 з подвір`я, після чого та пішла до себе додому. 
Однак, після цього, вона виявила відсутність кабелю від генератора та передивившись відеозапис із камери спостереження, що встановлена на території її домоволодіння, з`ясувалось, що кабель забрала саме ОСОБА_2 , яка щойно приходила.
Тоді вона пішла до будинку ОСОБА_2 з метою забрати кабель, однак, остання кабель, таки, винесла, проте, почала кричати, вживати нецензурну лайку і намагалась вдарити її ним. Але влучила рукою в обличчя, пошкодивши їй губу. 
Після цього вона викликала поліцію і в подальшому із ОСОБА_2 не бачилась. 
У свою чергу, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ураховуючи положення ст.ст. 245, 251, 280 цього ж Кодексу, аналізував наступні питання. 

Чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи підлягає порушник адміністративній відповідальності

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.
Громадський порядок, у свою чергу, - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Згідно із диспозицією статті 173 КУпАП об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.
Однак, за наслідками розгляду даного провадження з наданих уповноваженою особою у якості доказів фактичних даних не можливо із дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом» констатувати факт дійсного хуліганського мотиву поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а так само і наявності обов`язкової ознаки об`єктивної сторони правопорушення – громадського місця. 
Так, поняття громадського місця визначено Законом України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» (Закон № 2899-IV). 
У відповідності до вказаного закону, громадське місце – це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.
Тож, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його вчинення, а саме - громадське місце.
Між тим, із протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту помічника чергового ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області та письмових пояснень ОСОБА_1 слідує, що ОСОБА_2 висловлювалась нецензурною лайкою за адресою місця проживання ОСОБА_1 в смт. Костянтинівка по вул. Виноградна, 5, що в розумінні Закону № 2899-IV не є громадським місцем.
Відомостей про те, що нецензурна лайка та інші дії ОСОБА_2 мали місце поза межами домоволодіння ОСОБА_1 матеріали справи не містять та з показів ОСОБА_1 наданих нею в судовому засіданні не встановлено.
Таким чином, докази вчинення ОСОБА_2 інкримінованих їй дій у громадському місці відсутні, що в свою чергу виключає обов`язкову ознаку об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Слід також зауважити, що особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки (постанова ВСУ від 04.10.2012 у справі № 5-7к12).
У даному випадку, як слідує з письмових пояснень ОСОБА_2 між нею та ОСОБА_1 сталась сварка з приводу гілки дерева, яку ОСОБА_2 мала намір зрізати та проти чого ОСОБА_1 заперечувала. Крім того, ОСОБА_2 пояснила, що від`єднала кабель генератора в зв`язку з неприязними відносинами з ОСОБА_1 .
Таким чином, аналіз пояснень осіб, що були присутні при події, у сукупності вказують на наявність конфлікту між учасниками події.
Так, конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
Конфлітки бувають таких типів: 1. «Реальний конфлікт» - це конфлікт, який об`єктивно існує і адекватно сприймається; 2. «Випадковий, або умовний, конфлікт» - залежить від обставин, що можуть змінюватися, але ці обставини не усвідомлюються конфліктуючими сторонами; 3. «Зміщений конфлікт» - реальний конфлікт, за яким приховується інший конфлікт, що є справжнім чинником конфліктної ситуації; 4. «Помилково дописаний конфлікт» - конфлікт, що помилково тлумачиться; 5. «Латентний конфлікт» - конфлікт, який має відбутися, але не виникає тому, що не усвідомлюється; 6. «Хибний конфлікт» - у цьому випадку реальних підстав для конфлікту не існує, об`єктивно його немає, але він виникає у свідомості конфліктуючих сторін через помилкове сприймання та розуміння ситуації.
Тож, конфлікт - це ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Отже, саме по собі вживання нецензурної лайки не вказує на дійсність хуліганського мотиву, адже, такі дії особи могли виникнути з особистих мотив, у тому числі й раптово в зв`язку зі наявним конфліктом.
А це й мало місце у даному випадку.
Таким чином, зіткнення суперечливих інтересів сторін, внаслідок чого між ними виникла сварка, в ході якої, у свою чергу, й мало місце вживання нецензурної лайки, в свою чергу виключає наявність хуліганського мотиву у особи.
За своєю правовою природою протокол про адміністративне правопорушення не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, у тому числі й щодо об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.
Тож, із суті адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі, випливає, що особою, яка склала протокол, за одночасної відсутності в матеріалах справи в достатньому обсязі належних та допустимих доказів на підтвердження обставин правопорушення, не доведено ані об`єктивної, ані суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення.
За таких обставин, суд констатує відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, як то, його об`єктивної та одночасно суб`єктивної сторони.
Інші ж досліджені судом докази не усувають цієї прогалини і є похідними від протоколу. 
У той час, як Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, через недоведеність наявності у її діях об`єктивної та суб`єктивної сторони складу цього правопорушення.
А будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б спростували такі висновки суду, здобуто не було.
Таке виключає можливість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.
За таких умов, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ст. 173 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним та не кореспондується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», а тому оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності складу адміністративного правопорушення.
У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю.

Інші питання, що вирішуються судом при винесенні постанови

Судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_2 , так як вона не піддається адміністративному стягненню.
З цих мотивів, керуючись ст.ст.33, 283,284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у її діях складу цього правопорушення.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.
Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня її винесення постанови.

Суддя          Ірина Явіца