Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2026 р. № 520/31458/25
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ольги Горшкової, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, а також скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 08.08.2025 №205050014211 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 за заявою від 01 серпня 2025 року починаючи з 02 серпня 2025 року пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також проводити відповідні виплати, без застосування будь-яких обмежень щодо виплати заборгованості, в тому числі поетапного чи часткового;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсі за віком із зменшенням пенсійного віку, а також скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.07.2025 №205050014211, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву від 18.07.2025 про призначення пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням вимог чинного законодавства.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , довідкою № ВХ-531, виданою 10.02.1993 Житомирською обласною державною адміністрацією, довідкою № 352, виданою 03.10.2013 Виконкомом Коростеньсокї міської ради Житомирської області. Крім того, відповідно до запису у трудовій книжці позивача у період з 27.12.1987 по 28.10.1992 вона працювала у Дитячому ясла-садку селища Мирний Коростенського району. Таким чином, позивач маає право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 2 роки. Позивач неодноразово зверталась до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, однак рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовлено позивачу у призначенніі пенсії, у зв`язку із не підтвердженням проживання та роботи заявниці у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років. На думку позивача, відповідачі протиправно відмовили їй у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що стало підстаою для звернення ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом. 
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.
Представник відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення № 205050014211 від 25.07.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком згідно Закону України № 796, у зв`язку із не підтвердженням проживання та роботи заявниці у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3 років. У разі винесення наступного рішення, попереднє рішення автоматично скасовується. 01.08.2025 позивач вдруге звернулась до органів Пенсійного фонду. За наслідками розгляду заяви, відповідачем винесено рішення про відмову в призначенні пенсії за віком № 205050014211 від 08.08.2025, оскільки заявницею не підтверджено факт проживання та роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1січня 1993 року. Такі висновки відповідач зробив, оскільки довідка № ВХ-531 від 10.02.1993, яка надана разом із заявою про призначення пенсії не містить підстав для її видачі. У зв`язку чим, просив відмовити у задоволенні позову. 
Предстаник відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надав до суду відзив на позвону заяву, відповідно до якого заперечив проти позову, зазначив, що 18.07.2025 відповідачем за принципом екстериторіальності розглянута заява позивача. ОСОБА_1 не оскаржила вказане рішення, а повторно звернулась до органів Пенсійного фонду 01.08.2025. За наслідками розгляду її заяви, за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 205050014211 від 08.08.2025. Позовні вимоги ОСОБА_1 є взаємовиключними, оскільки заявниця просить обидва пенсійні органи призначити їх пенсію. Крім того, відповідач зазначає, що правомірно відмовив у призначенні пенсії, оскільки заявницею не підтверджено проживання, роботи в зоні гарантованого добровільного відселення не менше3 років. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позову. 
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, що потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , видане 20.11.2013. 
Як вбачається із довідки Житомирської обласної державної адміністрації № ВХ-531 від 10.02.1993 ОСОБА_2 , 1967 року народження, постійно прожживача на території зони гарантованого добровільного відселення не менше трьої років у м. Коростень, Житомирської області у період з 23.02.1988 по 29.09.1992.
Крім того, відповідно до довідки Виконкому коротенької міської ради Житомирської області № 352 від 03.10.2013, ОСОБА_2 , 1967 року народження, постійно прожживача на території зони гарантованого добровільного відселення не менше трьої років у м. Коростень, Житомирської області у період з 23.02.1988 по 29.09.1992.
Згідно із записом в трудовій книжці НОМЕР_3 від 15.08.1986 ОСОБА_1 у період з 27.12.1987 по 28.10.1992 працювала у Дитячому ясла-садку селища Мирний Коростенського району.
Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу від 28.11.1987 серії НОМЕР_4 , позивач ОСОБА_3 , після одруження взяла прізвище ОСОБА_4 .
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 02.12.2005 ОСОБА_2 , після одруження взяла прізвище ОСОБА_5 .
09.01.2025 ОСОБА_1 звернулась через електронний портал Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 205050014211 від 17.01.2025 ОСОБА_1 відмовленно у призначенні пенсії на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку із недосягненням пенсійного віку. У вказаному рішенні зазначено, що період проживання в зоні гарантованигого добровільного відселення становить 4 роки 7 місяців 7 днів, що дає право на зниження пенсійного віку. 
18.07.2025 ОСОБА_1 повторно звернулась через електронний портал Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 205050014211 від 25.07.2025 ОСОБА_1 відмовленно у призначенні пенсії на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку із не підтвердженням проживання та роботи заявниці у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року.
01.08.2025 ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням 58 років, повторно звернулась через електронний портал Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 205050014211 від 08.08.2025 ОСОБА_1 відмовленно у призначенні пенсії на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку із не підтвердженням проживання та роботи заявниці у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року, оскільки довідка № ВХ-531, видана 10.02.1993 Житомирською обласною державною адміністрацією не містить підстав її видачі.
Вважаючи відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку протиправними, позивач звернулась до суду з відповідними позовними вимогами.
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Умови призначення пенсії за віком встановлено ст. 26 Закону № 1058-IV.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).
Відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Потерпілим від Чорнобильської катастрофи, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.
Згідно з п. 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.
Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому, постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 2 повні роки проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років.
Як вбачається із матеріалів справи, згідно довідки довідки Житомирської обласної державної адміністрації № ВХ-531 від 10.02.1993 ОСОБА_1 , 1967 року народження, постійно прожживача на території зони гарантованого добровільного відселення не менше трьої років у м. Коростень, Житомирської області у період з 23.02.1988 по 29.09.1992.
Крім того, суд враховує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» м. Коростень, Житомирської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.
Згідно зі ст. 65 Закону № 796 учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілим від катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Таким чином, документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-XII, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до ст. 15 Закону № 796-XII довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.
Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Судом встановлено, що згідно посвідчення серії НОМЕР_2 , видане 20.11.2013, позивач має статус громадянина, який постраждав у ЧОрнобильскій катастрофі (категорія 3), та має право на пільги і компенсації встановлені Законом УРСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи".
Таким чином, позивач має також право на пільги та компенсації, встановлені Законом № 796-XII для осіб, які постійно проживають та постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) відселення та гарантованого добровільного відселення.
Крім того, на виконання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (із наступними змінами, далі - Порядок № 22-1) позивач надав органу Пенсійного фонду України довідку органу виконавчого комітету місцевого самоврядування про період (періоди) проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення, що не заперечується відповідачем.
Суд звертає увагу, що належним доказом підтвердження періоду проживання особи на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення є, у тому числі, довідка органу місцевого самоврядування.
З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що позвач має право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Суд при вирішенні справи також виходить із того, що зазначене рішення пенсійного органу є актом індивідуальної дії.
На думку суду правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, який не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків лише чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому (яким) він адресований.
Головною рисою такого акту є його конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових обов`язків, обумовлених цими актами; при цьому за умов відповідності такого акту нормам чинного законодавства.
Таким чином, суд приходить до висновку, що дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.08.2025 №205050014211 про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Враховуючи факт того, що не підтвердження проживання та роботи заявниці у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року була єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за наявності у пенсійного віку та страхового стажу, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 за заявою від 01 серпня 2025 року, починаючи з 02 серпня 2025 року пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області проводити відповідні виплати, без застосування будь-яких обмежень щодо виплати заборгованості, в тому числі поетапного чи часткового, суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів існування у відповідача наміру допускати порушення закону у процедурі проведення майбутніх виплат за прихначеною пенсією. За таких обставин позовні вимоги в цій частині заявлені на майбутнє.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у вказаній частині.
Крім того, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в частині позовних вимог, звернутих до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оскільки як було встановлено судом за час розгляду справи, остаточне рішення пенсійного органу від 08.08.2025 №205050014211 було прийнято саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, а інші рішення територіальних органів ПФУ, що були предметом дослідження у даній справі, а саме рішення: від 25.07.2025 №205050014211, втратило чинність з прийняттям рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 08.08.2025 №205050014211.
За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах передбачено, про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведені висновки, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр-т Соборний, 158-Б, код ЄДРПОУ 20490012), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.
Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 08.08.2025 №205050014211, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 за заявою від 01 серпня 2025 року починаючи з 02 серпня 2025 року пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_6 ) за рахунок бюджетних асигнувать Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ольга ГОРШКОВА