Номер провадження 2/754/459/26
Справа №754/453/24
РІШЕННЯ 
Іменем України

20 квітня 2026 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого - судді - Галась І.А.
при секретарі - Кирилова А.
за участі сторін: представника позивача - Банецького Б.
представник відповідача - Стеценко Ю.В.
представник відповідача - Санамян О.О.
відповідач - ОСОБА_1 
розглянувши цивільну справу за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, - 
В С Т А Н О В И В:
Представник Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (місто Київ, площа Івана Франка, 5) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості. Ціна позову - 211163,01 гривні.  
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води до 31.10.2021 року регулюються Законом України « Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV та правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженні Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630.
На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085).
Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньо-будинкової системи теплопостачання, а також, Відповідачі є споживачем послуг з центрального опалення та/або централізованого постачання гарячої води. 
Проте, Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2023 складає 133208,85 грн. (заборгованість за період з 01.05.2018 року по 31.10.2021 централізованого опалення у розмірі 10186,04 грн., заборгованість за період з 01.05.2018 року по 31.10.2021 централізованого постачання гарячої води у розмірі 93394,24 грн.; заборгованість за період з 01.11.2021 постачання теплової енергії у розмірі 20151,70 грн., заборгованість за період 01.11.2021 постачання гарячої води у розмірі 9476,87 грн.).
Крім того, 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 77 954,16 грн.
Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511).
Всього підлягає стягненню: сума заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 централізованого опалення в розмірі 10186,04 грн.; заборгованість за період з 01.05.2018 року по 31.10.2021 централізованого постачання гарячої води в розмірі 93394,24 грн.; заборгованість за період з 01.11.2021 постачання теплової енергії у розмірі 20151,70 грн., заборгованість за період з 01.11.2021 постачання гарячої води у розмірі 9476,87 грн., а також сума заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 77954,16 грн., що разом складає 211163,01 грн.
Позивач не володіє інформацією щодо власника квартири розташованого за адресою АДРЕСА_1 через те що інформація щодо власників квартир які були отримані, куплені, подаровані до 01.01.2013 року перебуває у володінні Комунального підприємства Київської міської ради « Київське міське бюро технічної інвентаризації».
У зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з центрального опалення у розмірі 11981,82 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 65972,34 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 10186,04 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 93394,24 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з теплової енергії у розмірі 20151,70 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 9476,87 грн., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. та судовий збір у розмірі 3167,45 грн.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 січня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
15 лютого 2024 року представником відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвокатом Санамян О.О. на адресу суду подано відзив на позовну заяву відповідно до якої вважають позовні вимоги не обгрунтованими, незаконними та такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Звертаючись до суд позивач до позовної заяви долучив клопотання про витребування доказів - відомостей, що підтверджують право власності на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 .
У той же час, такі відомості наразі є відкритими та не існує будь яких перешкод у отриманні інформації, яку просить витребувати позивач. Не зрозуміла з цього питання позиція позиваач, який долучив до позову інформацію з Державного реєстру речових прав, яка відображає повну інформацію, але при цьому просить суд витребувати з КП «БТІ м. Києва».
Сторона відповідача зазначає про те, що станом на сьогодні квартира перебуває у власності шести осіб - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та його двох дітей - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Беручи до уваги в край напружені стосунки, які існували між співвласниками обох сімей, ОСОБА_8 , яка дічла в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (мати ОСОБА_1 ) звернулись до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_9 (рідний брат ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 ), який діяв в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визначення порядку користування та володіння квартирою. В свою чергу, ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , було подано зустрічну позовну заяву про встановлення порядку користування жилим приміщенням.
Рішенням Деснянського районного суду від 17.05.2017 р. було ухвалено рішення, яким первісний позов був задоволений судом частково, зустрічний - у повному обсязі: встановлено порядок користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 кімнату площею 12 кв.м., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - кімнатну площею 16,9 кв.м.. Місця загального користування, а саме кухню, вбиральню, ванну кімнату, залишити у спільному користуванні.
Зазначені рішення не оскаржувалось, станом на 27.05.2017 р. набрало законної сили.
Станом на сьогодні в квартирі проживає ОСОБА_1 .
ОСОБА_4 (дружина померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) разом з дітьми з березня 2022 р. проживає за кордоном.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають по іншій адресі (адресам).
Відповідач ОСОБА_1 припускає, що скоріш за все, інша співвласник ОСОБА_4 , яка проживала у виділеній кімнаті разом з дітьми, не сплачувала комунальні послуги, якими систематично користувалась разом з дітьми.
В свою чергу, ОСОБА_1 перераховувала кошти за оплату теплопостачання та гарячої води, що підтверджується виписками з банку про оплату, але ці суми відповідачем не були враховані під час звернення останнього до суду.
Сторона відповідача звертає увагу суду на те, що між сторонами був встановлений порядок користування квартирою, а отже на думку останніх, вони не зобов`язані сплачувати послуги з централізованого опалення та централізованого гарячого волопостачання за інших співвласників, які за рішенням суду користувались кімнатою, площа якої складає 169 кв. м. Є логічним, що ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 не користувались зазначеним приміщенням, а отже, звільнені від оплати послуг з централізованого опалення такого приміщення - кімнати. Що до послуг з централізованого постачання гарячої води, на думку відповідачів, кожен з співвласників зобов`язаний оплачувати такі послуги у разі їх отримання. У протилежному випадку, оплата послуг одним чи двома співвласниками накладає доволі великий тягар, який зобов`язані нести останні, у той час, коли інші співвласники ігнорують покладені на них обов`язки.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 частково здійснювала оплату за послуги, які надавав позивач, остання вважає за необхідне для всебічного та об`єктивного ухвалення рішення суду звірити розрахунки бо в протилежному випадку, позовні вимоги є необґрунтованими та не відповідають дійсному розміру, який має бути стягнений з відповідачів та інших співвласників.
Також просять суд звернути увагу на періоди, за які позивач просить стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого гарячого постачання.
Так, в прохальній частин позовної заяви позивач просить стягнути з відповідачів, коло яких не вірно був визначений позивачем заборгованість за спожиті послуги до 01.05.2018 р., з 01.05.2018 р. по 31.10.2021 р., з 01.11.2021 р.
Стороні відповідача відомо про те, що згідно п.12 прикінцевих та перехідним положенням Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 257Ю258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжують на строк дії такого карантину та згідно п.19 на період воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України « Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Але до заборгованості за період до 01.05.2018 р, а точніше що найменше до 10.03.2017 р., до введення/встановлення карантину на території України - який саме конкретно період - не уточнюється і не зазначається позивачем, має бути застосована позовна давність відповідно до вимог чинного законодавства України. Таким чином, суд при ухвалені рішення має застосувати позовну давність та відмовити в задоволені позовних вимог в цій частині.
Окрім цього, просять звернути увагу на те, що позивач не зазначає конкретну дату, від якої має бути стягнено заборгованість по пунктам 1,2 прохальної частини. У даному випадку, позивач просить стягнути заборгованість до відповідного періоду, але з якої дати почала формуватись заборгованість-позивач не зазначає, що не дає можливості зрозуміти об`єктивність та правильність нарахування заборгованості.
Також просять суд звернути увагу на суму заборгованості з централізованого постачання гарячої води, яка на твердження позивача з 01.05.2018 р. по 31.10.2021 р., склала 93394,24 грн., у той же час, коли за період з 01.11.2021 р. по день подання позову склала 9476,87 грн., тобто фактично за той же самий період, враховуючи меншу вартість послуг, відповідачі отримали послуги в десять раз дорожче.
Тобто з 01.05.2018 р. по 31.10.2021 р., що складає 27 місяців було надано послуги з централізованої гарячої води на загальну суму 93394,24 грн. Якщо поділити цю суму на період тобто на 27 місяців, виходить що послуги з постачання гарячої води надавались в середньому щомісячно на суму 3459,00 грн., що є доволі сумнівним, враховуючи розмір заборгованості за період з 01.11.2021 р. та невідомо по якій період, загалом складає 9476,87 грн.
При цьому не зрозумілим залишаються розміри того чи іншого боргу.
Так, борг за тепло за період до 01.05ю.2018 р. складає 11981,82 грн., за гарячу воду за цей же період - 65972,34 грн. борг за тепло за період з 01.05.2018 ( прим. Вже помилка - має бути з 01.06.2018 р.) по 31.10.2021 р. складає 10186,04 грн., за гарячу воду - 93394,24 грн., а вже з 01.11.2021 р. і до якої дати - позивач не вказує, борг за тепло складає 20151,70 грн., а за гарячу воду неймовірно малу суму - 9476,87 грн., що наводить на цілком логічну думку про те, що позивач допустився помилки під час підрахування заборгованості. Тому приходять до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, більш того, прохальна частина позовної заяви не вміщує в себе конкретний період стягнення в пунктах 5,6. Окрім цього, п.1,2 прохальної частини так само не вміщують в себе період, за який позивач просить стягнути кошти за надані ним послуги.
При ухваленні рішення застосувати позовну давність до заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, яка виникла у відповідачів перед позивачем до 10.03.2017 р. включно (з 11.03.2020 р. було офіційно введено карантин).
11 березня 2024 року представником позивача на адресу суду подано клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_9 , ОСОБА_6 .
08 квітня 2024 року представником відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвокатом Санамян О.О. на адресу суду подано клопотання про долучення доказів яке має істотне значення для винесення рішення, а саме.
Звертаючись до суду із позовом до відповідачів, позивачем не вірно було визначено коло осіб, які є співвласниками квартири та коло осіб, які є зареєстрованими за адресою знаходження квартири.
В останній раз позивачем було подано нову редакцію позовної заяви відповідно до якої позивач просить стягнути заборгованість зокрема не тільки з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також зі ОСОБА_9 , ОСОБА_6 .
Водночас станом на день підготовки даного клопотання, на сайті «Єдиний реєстр судових рішень» відсутня Ухвала про залучення у якості співвідповідачами у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_10 а отже приходять до висновку, що судом це питання залишилось не вирішеним або поки що не розглядалось. 
У той же час, коло відповідачів позивачем визначено не вірно. Так ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого долучилась до відзиву, у зв`язку із чим, померла особа не може бути залучена до участі у справі в якості відповідача.
Згідно свідоцтва про право власності від 06.06.2011 р. співвласниками квартир АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та померлий ОСОБА_9 .
Враховуючи те, що один зі співвласників помер, після його смерті відкрилась спдщина, яка зокрема складається з частки квартири АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується свідоцтвом на право на спадщину від 22.10.2022 р., згідно якого після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями останнього є його мати - ОСОБА_3 , його дружина - ОСОБА_4 , його сини- ОСОБА_7 , ОСОБА_6 .
Таким чином, до кола раніше існуючих співвласників даної квартири долучилась ОСОБА_4 .
З огляду на це, для об`єктивного та всебічного розгляду справи, позивач має визначитись у переліку осіб, до яких він звертається із позовними вимогами, так як у протилежному випадку, це суперечить вимогам чинного законодавства України та перешкоджає об`єктивного та всебічному розгляду справи судом.
Також просять звернути увагу на те, що в квартирі станом на сьогодні зареєстровано 4 (чотири) особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади від 22.03.2024 р.
Відповідно до листа Деснянської районної у м. Києві державної реєстрації ОСОБА_5 був зареєстрований в квартирі з 06.06.1991 р.н. по 27.05.2017 р., знятий з реєстраційного обліку по смерті.
Окрім цього, просять суд звернути увагу на обставини, які також можуть бути враховані судом під час розгляду даної справи та можуть вплинути на результат такого розгляду.
Так, співвласники квартири - ОСОБА_3 за весь час проживала в квартирі лише в період з 01.11.2021 р. по 01.05.2022 р. Враховуючи її фактичну та довготривалу відсутність за місцем реєстрації, останньою на ім`я доньки (відповідач) за місцем свого фактичного проживання (селище Патюти Чернігівського району) було видано довіреність на ім`я доньки ОСОБА_1 (відповідач) про отримання за місцем реєстрації пенсійних виплат, надбавок. Також було отримано довідку від 22.03.2024 р. про проживання ОСОБА_3 у селищі Патюти Чернігівського району Чернігівської області (до 2021 р. ОСОБА_3 проживала в селі Красилівка Киїівської області)
ОСОБА_2 як вказувалось у відзиві в квартирі не проживає та як має іншу адресу реєстрації.
Факт не проживання ОСОБА_2 підтверджується зокрема Актом від 02.04.2024 р., що був складений та підписаний ОСОБА_1 та сусідами будинку АДРЕСА_1 . Акт засвідчений начальником ЖЕД -305. Окрім цього, відповідно до довідки №58 від 02.04.2024 р., що була видана КП « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» та видана до Акту № 305 від 02.04.2024 р., про те, що зі слів сусідів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не проживають в квартирі АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 не проживала з 01.06.2017 р. по 01.06.2022 р., ОСОБА_2 не проживає з 01.06.2017 р. по теперішній час.
Тобто у даному випадку, враховуючи розподілені рахунки між сторонами за рішенням суду, встановлений порядок користування квартирою, не проживання в квартирі ОСОБА_1 на протязі 5 років, не проживання ОСОБА_2 біля 7 (семи) років, не проживання ОСОБА_3 у певні періоди, у той же час - наявність проживаючих в квартирі інших співвласників, до яких позивач не висуває вимоги, постає питання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, зокрема в частині стягнення заборгованості за спожиті з 01.05.2018 р. по 31.10.2021 р. послуги з централізованого відопостачання гарячої оди на суму 93394,24 грн. який є доволі завищеним порівняно з періодом з 01.11.2021 р. по 2023 р. (фактично за той же самий період), що становить в 10 разів менше (9476,87 грн.).
З огляду на доволі великі розбіжності у сумах заборгованості за фактично однакові періоди постає питання у необхідності провести відповідний взаємний розрахунок по всім оплатам та нарахуванням, виходячи з показників лічильників, так як сума боргу є необґрунтованою та доволі завищеною.
Звертають увагу на те, що ОСОБА_2 не тільки не проживає в квартирі, але був знятий з реєстраційного обліку, що підтверджується відповідним витягом з реєстру територіальної громади. На ряду з цим постає цілком логічне питання, про які нарахування боргу з надання послуг гарячої води може йти мова, якщо особа не проживає в квартирі?
06 травня 2024 року представником позивача на адресу суду подана позовна заява в новій редакції №2 відповідно до якої визначив відповідачами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_4 .
Відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.06.2023 складає 133208,85 грн. (заборгованість з централізованого опалення у розмірі 10186,04 грн., постачання теплової енергії 20151,70 грн., централізованого постачання гарячої води у розмірі 93394,24 грн., постачання гарячої води 9476,87 грн.).
Крім того, 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 77 954,16 грн.
Всього підлягає стягненню: сума заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по01.07.2023 централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води, а також сума заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі що разом складає 210597,24 грн.
У зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з центрального опалення у розмірі 11981,82 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 65972,34 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 10186,04 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 93394,24 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з теплової енергії у розмірі 20151,70 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 9476,87 грн., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. та судовий збір у розмірі 3167,45 грн.
27 травня 2024 року представником позивача на адресу суду подано клопотання про приєднання письмових документів до матеріалів справи.
Відповідно до ухвали суду, яка внесена до протоколу судового засідання від 11.06.2024, суд ухвалив забезпечити докази в цивільній справі, шляхом витребування у Державної прикордонної служби України відомості відносно того, чи перетинали державний кордон України:
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У разі якщо так, то зазначити дату перетину кордону та чи повертався в Україну;
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У разі якщо так, то зазначити дату перетину кордону та чи повертався в Україну;
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . У разі якщо так, то зазначити дату перетину кордону та чи поверталася в Україну.
16 червня 2024 року представником відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвокатом Санамян О.О. на адресу суду подано клопотання про долучення доказів яке має істотне значення для винесення рішення, а саме.
У зв`язку з тим, що позивач при подачі позовної заяви в новій редакції вказав у якості відповідача померлого ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (сестра померлого ОСОБА_5 ) звернулась із письмовою заявою до позивача, надавши документи, що підтверджують смерть одного з співвласників, що є підставою для здійснення перерахунку.
Таким чином, ОСОБА_1 було отримано рахунок повідомлення станом на 01.06.2024 р. відповідно до якого КП «Теплоенерго» здійснило перерахунок на суму 28144,59 грн. (до оплати 136417,77 грн.), яка все одно не співпадає із сумою боргу, який просить стягнути позивач в рамках даної справи. Тому постає питання у тому, яка сума боргу є реальною, та яким чином здійснювалось нарахування, якщо борг, вказаний в рахунку принципово відрізняється від суми боргу, вказаного у позовній заяві.
Також було здійснено перерахунок КП « Київкомунсервіс» на 2023,16 грн.
У той же час, з отриманого повідомлення неможливо встановити, за який період був зроблений перерахунок та чи було враховано при цьому, що один з співвласників помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи також і те, що інші співвласники - неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більше двох років не проживають в квартирі разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 було складено та підписано сусідами Акт про не проживання від 16.05.2024 р. Окремо було отримано довідку про не проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Обидва документи засвідчені печаткою ЖЕД №305.
Станом на сьогодні для подальшого перерахунку боргу Позивачу необхідно надати окрім зазначеного вище Акту та довідки, документи, що підтверджують відсутність співвласників в країні. З огляду на це, після отримання судом відповіді від Прикордонної служби України, та у разі підтвердження факту їх відсутності, відповідач зможе реалізувати своє право на звернення до позивача із повторною заявою про перерахунок в частині, що стосується співвласників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
28 червня 2024 року та 03 липня 2024 року на адресу суду Державною прикордонною службою України на виконання ухвали суду від 11 червня 2024 року надано відомості з бази даних щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України у період з 08.11.2017 по 27.06.2024 (станом на 12:50, теперішній час) громадянам України  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , де 21.02.2022 року зафіксовано в`їзд в Україну. 
Іншої інформації немає.
Відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянами України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період з 08.11.2017 по 27.06.2024 (станом на 12:50, теперішній час) в базі даних не виявлено. 
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Стеценко Ю.В. заявив клопотання про залишення позову без розгляду, посилаючись на неявку представника позивача. 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року клопотання представника відповідача залишено без задоволення.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року відмовлено у прийнятті до розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року та повернуто її скаржнику.
04 листопада 2024 року представником позивача подано позовну заяву про стягнення заборгованості в новій редакції №3 відповідно до якої зазначено наступне.
Відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.08.2023 складає 129957,33 грн. (заборгованість з централізованого опалення у розмірі 22204,60 грн., постачання теплової енергії 14378,15 грн., централізованого постачання гарячої води у розмірі 75402,63 грн., постачання гарячої води 17971,95 грн.).
Крім того, 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 80639,91 грн.
Всього підлягає стягненню: сума заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 01.07.2023 централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води, а також сума заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі що разом складає 210597,24 грн.
У зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з центрального опалення у розмірі 17642,12 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 62997,79 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 22 204,60 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 75402,63 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 постачання теплової енергії у розмірі 14378,15 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 постачання гарячої води у розмірі 17972,95 грн., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. та судовий збір у розмірі 3167,45 грн.
05 листопада 2024 року адвокатом Стеценко Ю.В. подано заяву/клопотання про видачу ухвали суду про залучення співвідповідачами ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , яка прийнята судом до матеріалів справи.
Протоколом 1 судового засідання від 05 листопада 2024 року суд ухвалив залучити в якості співвідповідачів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 
27 листопада 2024 року представником відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвокатом Стеценко Ю.В. подано зустрічну позовну заяву про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, відповідно до якої просять визнати неправомірними дії КП «Київтеплоенерго» щодо нарахування ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заборгованості з оплати послуг централізованого опалення і послуги з централізованого гарячого водопостачання.
Зобов`язати КП «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок вартості послуги централізованого опалення і послуги з централізованого гарячого водопостачання щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Стягнути з КП «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 судові витрати з огляду на наступне.
Квартира АДРЕСА_1 належала у рівних частках по 1/6 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 мали статус багатодітної сім`ї з 20.11.2011 р. Такий статус був у ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до 30.06.2021 р.
Вказані пільги враховувались ПАТ «Київенерго» при виставленні рахунків за послуги. КП « Київтеплоенерго» при нарахуванні вартості за надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не врахувало вказану пільгу.
Після смерті ОСОБА_5 25.05.2017 р. спадщину прийняли ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 .
На даний час ОСОБА_4 належить частка 2/60, ОСОБА_6 -13/60, ОСОБА_7 13/60.
Після початку війни ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 28.02.2022 р. виїхали з України і не поверталися, а тому не споживали послуги КП «Київтеплоенерго». Вони отримали посвідки на проживання у Німеччині.
20 січня 2025 року представником відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвокатом Санамян О.О. на адресу суду подано клопотання/заява про застосування позовної давності до позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості з відповідачів 1,2,3 за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
10 березня 2025 року представником відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвокатом Санамян О.О. на адресу суду подано заяву про необґрунтованість та не підтвердження належними та допустимими доказами позовні вимоги позивача, у зв`язку з чим просять відмовити в задоволені вимог з наступного.
Позивач після відкриття провадження у справі двічі змінював позовні вимоги, подаючи позовну заяву в новій редакції.
Але ознайомившись з редакціями №2 та №3 позовної заяви виявляється, що суми заборгованості в деяких пунктах прохальної частини були збільшені, в інших - зменшені, при цьому сам документ не містить жодного обґрунтування зміни суми заборгованості в ту чи іншу сторону. Всі редакції позовних заяв фактично копіюють одна одну, при цьому, до таких заяв не долучаються документи які б відображали підстави відповідно до яких відбулись зміни у розмірі заборгованості. У даному випадку, до матеріалів були долучені документи, з яких вбачається, що рішенням суду між співвласниками квартири був встановлений порядок користування, а отже, кожен має сплачувати за метри, якими користується. Виключенням є місця загального користування, за опалення яких співвласники мають сплачувати у рівних частинах. Так, ОСОБА_1 неодноразово зверталась до позивача із заявами про перерахунок боргу, виходячи з того, що один із співвласників помер, а інші довготривалий час не проживали в квартирі, що підтверджується відповідними документами. У відповідь ОСОБА_1 отримала рахунок на оплату, в якій сума боргу була зменшена на 28144,59 грн., пізніше на електрону пошту надійшов лист в якому останню повідомили про те, що позивачем був здійснений перерахунок на підставі отриманих документів про тимчасову відсутність відповідачів в бік зменшення у сумі 20 627,85 грн. У той же час , ані в першому випадку, ані в другому - позивач не надіслав здійснений ним розрахунок, з якого можна було б побачити, з якого по якій період були внесені зміни, яким чином здійснювались нарахування враховуючи тимчасову відсутність відповідача та не проживання ОСОБА_5 , який помер в 2017 році, що позбавляє відповідачів, як користувачів послуг, що надає позивач та осіб, до яких позивається останній перевірити правильність та законність такого нарахування та перерахунку. Іншими словами, позивач здійснює внесення змін до програмного забезпечення в односторонньому порядку, не надаючи при цьому розгорнутого розрахунку.
В свою чергу, в позовних заявах, що були подані в нових редакціях так само відсутнє будь яке обґрунтування зміни розміру боргу за ту чи іншу послугу та період, окрім цього, вимоги позивача, а точніше їх розмір не співпадає з тими сумами, які були списані останнім на підставі звернень ОСОБА_1 . Якщо звернути увагу на редакцію позовної заяви №2, позивач просить стягнути до 01.05.2018 р. за спожиті послуги з централізованого гарячого водопостачання в розмірі 62997,79 грн., у той час коли в позовній заяві, що викладена в редакції №3, просить стягнути вже 65972,34 грн., в редакції №2 просить стягнути за період з 01.05.2018 р. по 31.10.2021 р. послуги з централізованого постачання гарячої води 75402,63 грн., в редакції №3 - просить стягнути за той же самий період - 93394,24 грн., тобто фактично на 20 000,00 грн. більше.
У зв`язку із чим постає цілком логічне питання: яким чином був здійснений розрахунок в сторону зменшення, якщо сума позовних вимог була збільшена, при цьому позивач не надав жодного документу, яким би обґрунтував таке збільшення. Єдиний так званий документ, який відображав суми боргу та періоди був долучений лише до позовної заяви у первинній редакції, в той же час, наскільки він є обґрунтованим теж не надається можливим встановити. Однак в подальшому позивач подає до суду нові редакції позову, вказуючи інші суми боргу, але при цьому не долучаючи жодного допустимого та належного доказу на підставу такої зміни у сторону зменшення або збільшення, що є грубим порушенням вимог чинного законодавства та принципу змагальності сторін.
Закон вимагає, що кожна сторона має надавати докази як на підставу своїх вимог або заперечень.
У той же час, позовна заява разом з новими редакціями не містить жодних належних та допустимих доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які потерпали змін. Яким чином суд та відповідачі можуть встановити правильність нарахування боргу за той чи інший період, коли позивачем не надано жодного документу (розрахунку, роздруківки з особистого рахунку, і так далі), з якого можна було побачити період нарахування, періоди, за які було здійснено перерахунок у сторони зменшення, суми, що були сплачені, і так далі.
Представником відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвокатом Стеценко Ю.В. подано клопотання про витребування документів, яке прийнято судом та задоволено частково.
Відповідно до ухвали суду, яка внесена до протоколу судового засідання від 07.04.2025 року, суд ухвалив забезпечити докази в цивільній справі, шляхом витребування у Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»:
1) Оригінали договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 р. №602-18;
2) Оригінал для огляду і належно завірену копію акту, підписаного Публічним Акціонерним товариством «Київенерго» і Комунального підприємства «Київтеплоенерго», на виконання пунктів 2.1 і 2.2 Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 р. № 602-18.
3) Оригінали для огляду і належно завірені копії повідомлення відповідачів про набуття права вимоги за Договором про відступлення прва вимоги (цесії) від 11.10.2018 р. №602-18 і платіжних документів про направлення таких повідомлень.
14 травня 2025 року представником відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвокатом Стеценко Ю.В. через підсистему «Електронний суд» подано клопотання з якого вбачається наступне.
ОСОБА_1 звернулась до Позивача із заявою про перерахунок боргу, надавши документи, що підтверджують не проживання Відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у той чи інший період часу.
У відповідь від Позивача (energozbut@kte.kmda.gov.ua) на електрону пошту ОСОБА_1 було надіслано листа (реєстраційний номер Ел.З/4/24/53011/30- Вих, реєстраційна дата 05.12.2024р., 15:12:00, в якому Позивача повідомив, що на підставі отриманих документів, які підтверджують тимчасову відсутність за основним місцем реєстрації ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до програмного забезпечення Підприємства внесено відповідні зміни, а саме змінено кількість проживаючих у зазначені періоди, та проведено перерахунок нарахувань за послугу з ПГВ за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 20627,85 грн. (у бік зменшення), що буде відображено у платіжному документі за розрахунковий період листопад 2024 року.
У той же час, незрозуміло, чи була взяти до уваги зазначена сума при формуванні та
подачі до суду чергової редакції позовної заяви, так як суми , що просить стягнути Позивач на його користь постійно змінюються у кожній новій поданій редакції.
З огляду на викладене просить суд долучити до матеріалів справи відповідь СП « Енергозбут» КП «Київтеплоенерго».
20 травня 2025 року представником відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвокатом Санамян О.О. на адресу суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи відповідь СП « Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» Ел.З/4/24/53011/30- Вих. 
На виконання ухвали суду від 07.04.2025 року, про забезпечення доказів в цивільній справі, шляхом витребування у Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»: 1)Оригінали договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 р. №602-18; 2) Оригінал для огляду і належно завірену копію акту, підписаного Публічним Акціонерним товариством «Київенерго» і Комунального підприємства «Київтеплоенерго», на виконання пунктів 2.1 і 2.2 Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 р. № 602-18. 3)Оригінали для огляду і належно завірені копії повідомлення відповідачів про набуття права вимоги за Договором про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 р. №602-18 і платіжних документів про направлення таких повідомлень, представником подана заява про неможливість виконання даної ухвали у зв`язку з вилученням даних документів в рамках кримінального розслідування про надано протокол обшуку від 26.04.2023 року, а також долучено розрахунок заборгованості за спірний період.
Представником відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвокатом Стеценко Ю.В. під час судового засідання подано пояснення по справі відповідно до яких вбачається наступне.
Вважає, що підстав для задоволення позову КП «Київтеплоенерго» нема.
У обґрунтування розміру заборгованості позивач подав розрахунок заборгованості (т. 1 а.с. 10-12, 16-18), у т. 2 є ще інший розрахунок. Із розрахунків вбачається виникнення заборгованості із липня 2015 р. (т. 1 а.с. 16).
Позивач доводить, що заборгованість за послуги з централізованого опалення і централізованого гарячого водопостачання виникла відповідно до показників загально будинкових приладів обліку.
Так, позивач подав копії актів про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи (т. 1 а.с. 27 і 50).
У актах про готовність вузла комерційного обліку Споживача до роботи № 09318 від 06.06.2022 р. і № 56 від 14.05.2018 р. (т. 1 а.с. 27 і ЗО) вказано про теплолічильник № 69620582.
У судовому засіданні 30.06.2025 р. він поставив запитання представнику КП «Київтеплоенерго», чи є лічильник № 69620582 загальнобудинковим? Він підтвердив це.
У акті № 09318 від 06.06.2022 р. його показання становлять 1322,5 Гкал, а у акті № 56 від 14.05.2018 р. - 1846 Гкал. Тобто у 2018 р. показання лічильника були більшими за показання у 2022 р. Я просив представника позивача пояснити цю невідповідність. Він не зміг.
У акті № 56 від 14.05.2018 р. про готовність вузла комерційного обліку Споживача до роботи (т. 1 а.с. 30) записано, що теплолічильник № 69620582 пройшов повірку 30.12.2014 р., його міжповірочний інтервал 4 роки. Також у цьому акті вказано цю ж дату повірок інших лічильників. Я запитав > представника позивача, чи передавало ПуАТ «Київенерго» КП «Київтеплоенерго» документи про повірку лічильників? Його відповідь була «мені це не відомо».
Щоб написати у акті № 56 від 14.05.2018 р. (т. 1 а.с. 30) про дату проходження повірки теплолічильником № 69620582 КП «Київтеплоенерго» повинно було посилатися на документи про повірку, які могли бути у ПуАТ «Київенерго». Таких документів у ПуАТ «Київенерго» могло й не бути. Вірити КП «Київтеплоенерго» про проведення повірки ПуАТ «Київенерго» без дослідження документів про проведення повірки не можна. КП «Київтеплоенерго» могло записати будь-яку дату проходження повірки лічильником, коли послуги надавались ПуАТ «Київенерго».
Він запитав у представника позивача про дату проходження наступної повірки теплолічильника .V 69620582 після 30.12.2014 р., просив назвати аркуш справи, із якого суд це може перевірити. Він не зміг відповісти.
Звертають увагу, що у акті № 09318 від 06.06.2022 р. (т. 1 а.с. 27) не записані дати повірок ще чотирьох приладів обліку. У цьому акті записано: «Рішення щодо проведеного обстеження - вузол комерційного обліку теплової енергії готовий до роботи в опалювальний період 2022-2023 рр.». Наступним аркушем справи є копія акту №1875 перевірки стану вузла обліку теплової енергії Споживача (т. 1 а.с. 28). Дату складання цього акту встановити не можна через погано виготовлену копію. Актом №1875 встановлено, що лічильник № 69620582 працює некоректно, не рахує, та не накопичує витрату теплоносія у подавальному трубопроводі.
Актом № 7483 від 26.05.2021 р. перевірки стану вузла обліку теплової енергії Споживача було перевірено лічильники і також встановлено некоректну роботу лічильника № 69620582, відсутність індикації (т. 1 а.с. 29).
Суд надав йому копії позовної заяви із додатками, серед яких є копія Акту № 3327 від 14.05.2020 р. перевірки стану вузла обліку теплової енергії Споживача, якої нема у матеріалах справи. За цим Актом позивачем перевірено лічильники і також встановлено некоректну роботу лічильника № 69620582.
Отже, акти № 3327 від 14.05.2020 р. і № 7483 від 26.05.2021 р. передують акту № 09318 від 06.06.2022 р. Виходить, що позивач протягом двох років констатував некоректну роботу загальнобудинкового лічильника. Позивач не надав доказів про ремонт цього лічильника. Тому вірити показникам лічильника № 69620582 не можна. Невідомо коли до першого виявлення його некоректної роботи згідно акту № 3327 від 14.05.2020 р. сталася така поломка. Не можна нараховувати заборгованість за лічильником, який не пройшов повірку і працює некоректно. При цьому заборгованість нарахована за показниками лічильників, а не за Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 р. № 315, яка встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг (п. 1 розділу І Методики).
Відповідно до п. 1 розділу II Методики загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку (С)опбуд) визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати.
Ніяких розрахунків за Методикою позивач не надав до суду, але виявив некоректну роботу лічильника, що за визначенням п. 1 розділу II Методики є тимчасовим виходом лічильника з ладу.
Представник відповідача запитав у представника позивача, що зробило КП «Київтеплоенерго» щодо виявленої некоректної роботи лічильника за актами перевірки стану вузла обліку теплової енергії Споживача, просив назвати аркуші справи, із яких суд зможе це встановити. Представник позивача відповів, що підприємство провело повірку лічильника у 2022 р., до того часу лічильник працював некоректно.
Відповідь про проведену повірку лічильника у 2022 р. слід оцінити критично. Вірити цьому не можна, бо доказів про це у матеріалах справи нема. Крім того, вказаний лічильник повинен був пройти повірку у 2018 р., якщо вірити тому, що повірку він пройшов 30.12.2014 р.
Як роз`яснив Верховний Суд у постанові 15.07.2019 р. по справі №235/499/17, надавачі послуг зобов`язані проводити повірку лічильників власним коштом, бо кошти на повірку вже закладені в чинному тарифі.
Отже, докази про проведення повірок загальнобудинкових лічильників мають бути у позивача. Він їх міг і повинен був надати до суду, але не зробив цього.
Посилання представника позивача про повірку лічильника у 2022 р. не відповідає поданій позивачем копії відомості обліку за період з 26.10.2022 р. по р. (т. 1 а.с. 40), у якій указано типи та характеристики встановлених приладів. Зокрема, щодо лічильника № 69620582 указана дата поточної повірки 30.12.2014 р., що відповідає даті повірки цього лічильника, указаній у акті №56 від 14.05.2018 р. про готовність вузла комерційного обліку Споживача до роботи (т. 1 а.с. 30).
У відомості обліку за період з 26.10.2022 р. по 21.11.2022 р. (т. 1 а.с. 40) не вказана дата наступної повірки лічильника № 69620582. Я запитав у представника позивача, чому у цій відомості не вказана дата наступної повірки лічильника, як це зроблено у відомості обліку за період з 19.06.2023 р. по 19.07.2023 р. (т. 1 а.с. 32)? Він не зміг це пояснити.
Якби повірка лічильника № 69620582 була проведена 30.05.2022 р., то про це б було записано у відомості обліку за період з 26.10.2022 р. по 21.11.2022 р. (т. 1 а.с. 40), бо 26.10.2022 р. наступило пізніше 30.05.2022 р. Натомість у цій відомості записано про повірку лічильника № 69620582 30.12.2014 р.
Навіть якби позивач надав докази проведення повірки лічильника № 69620582 р., то виходить, що не можна брати до уваги нарахування, які передували цьому, бо до того часу пройшло більше чотирьох років від 30.12.2014 р.
Звертаю увагу, що у відомості обліку за період з 26.10.2022 р. по 21.11.2022 р. (т. 1 а.с. 40) не вказано номера витратомірів, як це зроблено у відомості обліку за період з 19.06.2023 р. по 19.07.2023 р. (т. 1 а.с. 32). Я запитав у представника позивача, чому номера витратомірів не вказані у відомостях обліку за період з 28.12.2018 р. по 27.01.2019 р„ з 29.11.2018 р. по 27.12.2018 р. (т. 1 а.с. 42 і 43)? Він не зміг цього пояснити.
Оцінюючи усі згадані вище документи, подані самим позивачем, вважаю, що нема підстав вірити розрахункам заборгованості відповідачів (т. 1 а.с. 10-12, 16-18). Ці розрахунки заборгованості не розрізняють заборгованості за різними загально будинковими лічильниками. Некоректна робота загально будинкового лічильника № 69620582 означає неможливість вірити правильності нарахувань, указаних у розрахунках заборгованості.
У цих розрахунках не взято до уваги 50-відсоткова знижка плати за користування комунальними послугами багатодітним сім`ям. Право на такі пільги ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 мали відповідно до статті 13 Закону України "Про охорону дитинства" до 30.06.2021 р.
Крім того, відповідачі мають різні частки у праві власності на квартиру. Це визначає різну плату за користування комунальними послугами кожним із відповідачів.
Позивач не просить стягнути заборгованість із відповідачів солідарно. Отже, позивач повинен був навести обґрунтований розрахунок заборгованості кожного відповідача. Суд не повинен цього робити за позивача.
В пункті 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України записано, що позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
Звертаємо увагу, що позовна заява подавалась у різних редакціях, у яких ціна позову залишається одна й та сама, однак у прохальній частині суми, що просить стягнути позивач відрізняються (т. 1 а.с. 212-217, а.с. 220-225, т. 2 а.с. 34-36). Ніяких обґрунтованих розрахунків, за рахунок чого змінювались суми заборгованості у позовних вимогах у різних редакціях позовних заяв, нема. Вважаємо, що відсутність таких розрахунків щодо кожного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у частині першій статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Для задоволення позову повністю суд повинен визнати, що посилання позивача на нарахування ЖКП у різні періоди часу встановлено судом на підставі належних, допустимих і достовірних доказів. Вважаю, що для такого висновку нема ніяких підстав.
Крім того, задоволення зустрічного позову його клієнтів виключає можливість задоволення позову КП «Київтеплоенерго». Представник позивача зазначає, що його клієнти не подавали документи про пільги. Це можна було б перевірити, якби позивач подав до суду документи, які ПуАТ «Київенерго» передало КП «Київтеплоенерго» за Договором про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 р. № 602-18 (т. 1 а.с. 92). 07.04.2025 р. суд задовольнив його клопотання щодо витребування від позивача додатків № 1 і № 2 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 р. № 602-18 і усіх інших документів, які стосуються заборгованості відповідачів за спожиті до 01.05.2018 р. послуги з центрального опалення і централізованого гарячого водопостачання. Позивач не надав цих документів до суду, надав копію протоколу обшуку від 26.04.2025 р. Вилучення правоохоронними органами документів не означає неможливість зробити позивачем копії документів, у тому числі із матеріалів кримінального провадження. Отже, є підстави говорити, що позивач приховує зміст документів, отриманих від ПуАТ «Київенерго», нема підстав вірити, що ПуАТ «Київенерго» не передавало КП «Київтеплоенерго» копії посвідчень моїх клієнтів як членів багатодітної сім`ї. ПуАТ «Київенерго» нараховувало вартість своїх послуг із врахуванням пільг, які мали померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 (чоловік ОСОБА_4 ) та неповнолітні діти.
Твердження представника КП «Київтеплоенерго» про те, що його клієнти не надавали до ПуАТ «Київенерго» документи про пільги, спростовується наданим до суду розрахунком заборгованості (т. 1 а.с. 16), у якому вказано пільги щодо гарячого водопостачання за серпень 2016 р. у розмірі 215,54 грн. і за вересень 2016 р. - 332,4 грн. У вказаний період часу відомості про пільги могло відобразити лише ПуАТ «Київенерго». Інші відповідачі, крім моїх клієнтів, не мали пільг по сплаті за ЖКП.
Просить критично оцінити твердження представника КП «Київтеплоенерго» про те, що його клієнти не надавали до КП документи про пільги і це начебто створює негативні наслідки для моїх клієнтів. Відсутність таких документів у КП не заперечує права моїх клієнтів на такі пільги. Нема закону, який спростовує пільги, якщо споживач не подав документи про пільги. КП «Київтеплоенерго» не доводить, що у ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не було пільг на житлово- комунальні послуги відповідно до статті 13 Закону України "Про охорону дитинства", які діяли до 30.06.2021 р.
Посилання на проходження 30.12.2014 р. повірки усіма загальнобудинковими приладами обліку, указаними у актах № 56 і № 58 від 14.05.2018 р. про готовність вузла комерційного обліку Споживача до роботи (т. 1 а.с. 30 і 50), може бути вигадкою КП «Київтеплоенерго» із огляду на показники обсягу спожитої гарячої води у розрахунку заборгованості (т. 1 а.с. 16) у стовпчику 20 «обсяг куб.м ГВ». Наприклад, у травні і вересні 2017 р. вказано 48 куб. м. Із вересня 2016 р. по березень показники є більшими за 40 куб. м. Це суперечить здоровому глузду. Відмовку позивача про неможливість надати до суду документи ПуАТ «Київенерго» щодо нарахування за вказані послуги не можна сприймати серйозно.
Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 16.06.2015 р. № 579 затверджені норми споживання гарячої води у разі відсутності загальнобудинкового лічильника - 3 куб. м на особу. Навіть якби не було загальнобудинкового лічильника гарячої води, то із врахуванням всіх відповідачів і померлого ОСОБА_5 нарахування могли бути на 8 чоловік, що максимально може відповідати 24 куб. м гарячої води щомісяця. Але ж не в 2 рази більше максимально можливої межі нарахування!
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Повірку приладів обліку у 2014 р. повинно було проводити ПуАТ «Київенерго». Якщо це так, то ці документи повинні були бути передані КП «Київтеплоенерго». Як зазначено вище, вилучення правоохоронними органами документів не означає неможливість зробити копії документів, у тому числі із матеріалів кримінального провадження. Позивач не надав цих документів.
Враховуючи вище викладене, просить відмовити у задоволенні позову КП «Київтеплоенерго» до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повністю.
Задоволення зустрічного позову виключає можливість задоволення позову КП «Київтеплоенерго». Вимоги зустрічного позову є первинними по відношенню до позову КП «Київтеплоенерго», бо спочатку мають бути враховані пільги ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , лише після цього має розглядатись питання про стягнення із них заборгованості за ЖКП. Прошу задовольнити зустрічний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 .
Якщо суд відхилить його вище викладені аргументи, просить застосувати позовну давність щодо вимог КП «Київтеплоенерго» до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_14 ножем убив ОСОБА_9 (чоловіка ОСОБА_4 ). У матеріалах справи є копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 153). Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 20.06.2019 р. по справі №754/10733/17 визнано винним ОСОБА_14 у скоєнні умисного убивства, призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 12.03.2020 р. залишено без змін вирок суду першої інстанції.
Після смерті чоловіка ОСОБА_4 залишилась одна із трьома дітьми. Вона була на межі виживання, тому не сплачувала за послуги з центрального опалення та централізованого гарячого водопостачання.
Сплата іншими відповідачами за ці послуги не перериває позовної давності щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , бо у неї нема солідарного зобов`язання із іншими відповідачами. Позивач просить стягнути з кожного
відповідача окремо пропорційно до часток у праві власності.
Позов подано до суду у січні 2024 р. Карантин у зв`язку із СОVID-19 відмінено
на всій території України 30.06.2023 р. відповідно до п. 1 Постанови КМУ від р. № 651.
Пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлював, що
під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою
запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями
257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії
такого карантину.
Закінчення дії строку карантину означає неможливість посилання на цей пункт
Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, бо не можна запобігати
поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19) у січні 2024 р., коли держава
визнала закінчення цієї хвороби пів року назад.
Війна не впливає на позовну давність, бо Закон №4434-ІХ, який набув чинності
04.09.2025 р., скасував попереднє зупинення строків позовної давності під час
воєнного стану. 
Строк позовної давності необхідно відраховувати з січня 2021 р.
Його клієнти проживали у квартирі до 28.02.2022 р., коли виїхали за кордон і з
того часу не повертались. Це підтверджується штампами ДПС України у їхніх
паспортах (т. 2 а.с. 52-54). Відповідачка ОСОБА_1 подала до суду довідку і акт
про те, що його клієнти не проживають у квартирі (т. 2 а.с. 245). Можна не приймати
ці документи, як якісь серйозні докази, а якісь штучно створені, але це відображує
позицію ОСОБА_1 , яка фактично підтверджує непроживання його клієнтів у
квартирі. Тому із його клієнтів не можуть стягуватись витрати на гаряче
водопостачання, бо таку послугу можна споживати, лише знаходячись в Україні.
Отже, якщо суд не визнає його аргументи про недоведеність позову КП
«Київтеплоенерго», то тоді із січня по червень 2021 р. із ОСОБА_4 , 
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 може стягуватись плата за послуги з центрального опалення та
централізованого гарячого водопостачання з врахуванням 50-відсоткової знижки і
врахуванням їх різних часток у праві власності. З липня 2021 р. до лютого 2022 р. із
ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 може стягуватись плата за послуги з
центрального опалення та централізованого гарячого водопостачання з врахуванням
їх різних часток у праві власності. Із березня 2022 р. до січня 2024 р. з них може
стягуватись плата за послугу з центрального опалення з врахуванням їх різних
часток у праві власності.
Ці розрахунки не повинен робити суд за позивача. Відсутність таких
розрахунків, зроблених позивачем, дає підстави суду відмовити у задоволенні
позову.
Судовими витратами, які відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
очікують понести у зв`язку із розглядом справи у Деснянському районному суді м.
Києва є витрати на професійну правничу допомогу (орієнтовний розмір 25000 грн.)
і поштові витрати. Протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідачі подадуть докази судових витрат.
Під час судового засідання представником відповідачів ОСОБА_6 були проголошені дебати, відповідно до яких:
Сторони визнали, що квартира, у якій мешкають відповідачі, не обладнана засобами обліку гарячої води і центрального опалення.
Отже, розмір заборгованості за споживання цих послуг розраховується за показниками загальнобудинкових лічильників.
Позивач КП «Київтеплоенерго» у обґрунтування розміру заборгованості подав розрахунок заборгованості, яка виникла із липня 2015 р. (т. 1 а.с. 16).
Цей розрахунок зроблено за показниками загальнобудинкових лічильників, яких є кілька. Одним із цих загальнобудинкових лічильників є лічильник МultiсаІ 602 № 69620582. Наданий до суду розрахунок заборгованості не розрізняє показників різних загальнобудинкових лічильників.
Посилання позивачем на проходження лічильником № 696205 82 повірки у 2014 р. вказує, що він був встановлений попереднім виконавцем цих послуг ПуАТ «Київенерго»,
Позивач мав бути зацікавленим у отриманні від ПуАТ «Київенерго» усіх документів щодо проходження повірки загально будинковими лічильниками, якщо він посилається на отримання права вимоги заборгованості відповідачів за 2015- 2018 рр., що перейшло до позивача на підставі Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 р. № 602-18, укладеного із ПуАТ «Київенерго» (т. 1 а.с. 92).
Позивач не надав доказів проходження повірки вказаним лічильником або іншими загально будинковими лічильниками хоч колись.
Просить критично оцінити посилання на проходження 30.12.2014 р. повірки усіма загальнобудинковими приладами обліку, указаними у актах № 56 і № 58 від 14.05.2018 р. про готовність вузла комерційного обліку Споживача до роботи (т. 1 а.с. 30 і 50), із огляду на показники обсягу спожитої гарячої води у розрахунку заборгованості (т. 1 а.с. 16) у стовпчику 20 «обсяг куб.м ГВ». Наприклад, у травні і вересні 2017 р. вказано 48 куб. м. Із вересня 2016 р. по березень показники є більшими за 40 куб. м. Це суперечить здоровому глузду. Відмовку позивача про неможливість надати до суду документи ПуАТ «Київенерго» щодо нарахування за вказані послуги не можна сприймати серйозно.
Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 16.06.2015 р. № 579 затверджені норми споживання гарячої води у разі відсутності загально будинкового лічильника - 3 куб. м на особу. Навіть якби не було загально будинкового лічильника гарячої води, то із врахуванням всіх відповідачів і померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_9 нарахування могли бути на 8 чоловік, що максимально може відповідати 24 куб. м гарячої води щомісяця. Нема ніяких підстав нараховувати у вересні 2017 р. на 7 чоловік 48 куб. м. Це у 2,2 рази перебільшує максимально можливої межі нарахування!
При ухваленні рішення просить суд врахувати зміст поданих позивачем копій актів, якими встановлено некоректну роботу вказаного лічильника № 69620582. Так, у акті №1875 перевірки стану вузла обліку теплової енергії написано, що лічильник № 69620582 працює некоректно, не рахує, та не накопичує витрату теплоносія у подавальному трубопроводі, (т. 1 а.с. 28). Дату складання цього акту встановити не можна через погано виготовлену копію.
Актом № 7483 від 26.05.2021 р. перевірки стану вузла обліку теплової енергії Споживача було перевірено лічильники і також встановлено некоректну роботу лічильника № 69620582, відсутність індикації (т. 1 а.с. 29).
Актом № 3327 від 14.05.2020 р. перевірки стану вузла обліку теплової енергії Споживача також встановлено некоректну роботу лічильника № 69620582 (т. 2 а.с.
Невідомо, коли до першого виявлення його некоректної роботи згідно акту № 3327 від 14.05.2020 р., сталася така поломка лічильника. Раніше він вже зазначав про нелогічне перебільшення максимально можливої межі нарахування обсягу спожитої гарячої води у 2016 і 2017 рр., що може вказувати на поламку загально будинкового лічильника. Але коли відомі номери актів і дати їх складання - № 3327 від 14.05.2020 р. і № 7483 від 26.05.2021 р., то із такої періодичності їх складання цілком логічно припустити, що акт №1875 був складений ще раніше до відомих дат вказаних двох актів, наприклад у 2019 р. Це обов`язок позивача доводити дату складання поданої ним копії документу. Сумніви у даті складання акту №1875 мають тлумачитись на користь відповідачів.
Вважає, що із огляду на ці обставини і наявні у справі матеріали суд має вирішити питання: які правові наслідки зазначення у акті перевірки стану вузла обліку теплової енергії про некоректну роботу лічильника?
Представник позивача уникає відповіді на це питання. То що, ніяких правових наслідків це не породжує?
Заперечує щодо цього. Ось його аргументи про те, що зазначення в акті перевірки стану вузла комерційного обліку теплової енергії інформації про некоректну роботу лічильника тягне за собою правові наслідки, визначені Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі - Закон №№2119-VIII).
Посилаюсь на цей Закон, бо він був чинним станом на 14.05.2020 р., коли був складений Акт № 3327 перевірки стану вузла обліку теплової енергії Споживача.
КП «Київтеплоенерго» є оператором зовнішніх інженерних мереж за визначенням п. 11 частини першої статті першої вказаного Закону: оператор зовнішніх інженерних мереж - власник зовнішніх інженерних мереж, а в разі якщо зовнішні інженерні мережі використовуються іншою, ніж власник, особою або є безхазяйними - особа, якій такі мережі власником передано у користування (управління, господарське відання, оренду, концесію) або яка здійснює фактичне користування такими мережами для транспортування відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води.
Так як лічильник № 69620582 є власністю позивача та знаходиться на його балансі, то і рішення про його ремонт приймає власник. А тому проводити періодичну повірку, ремонт поламок цього вузла комерційного обліку зобов`язано КП «Київтеплоенерго».
Важливо вказати, що нема ніякої вини відповідачів у тому, що загально будинковий лічильник працював некоректно. Позивач не доводить цього. У цьому є вина або КП «Київтеплоенерго», або ПуАТ «Київенерго», які були операторами зовнішніх інженерних мереж. У разі вини ПуАТ «Київенерго» негативні наслідки лягають на КП «Київтеплоенерго», як вигодонабувача за договором про відступлення права вимоги (цесії).
Згідно до частини першої статті 9 Закону № 2119-УІП комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.
Частиною третьою статті 9 Закону № 2119-VIII передбачено, що у разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку, зазначеного в частині першій цієї статті, до відновлення його роботи або заміни комерційний облік здійснюється розрахунково відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, з урахуванням середнього споживання: теплової енергії - протягом попереднього опалювального періоду; гарячої та питної води - протягом попередніх 12 місяців.
Частина третя статті 9 Закону № 2119-VIII відповідає Методиці розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженій Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 22.11.2018 р. № 315, яка встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг (п. 1 розділу І Методики).
Відповідно до п. 1 розділу II Методики загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку (0опбУД) визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати.
Ніяких розрахунків за Методикою позивач не надав до суду, але виявив некоректну роботу лічильника. Записи працівників КП «Київтеплоенерго» про те, що лічильник працює некоректно, слід тлумачити як роботу пристрою з помилками. За визначенням п. 1 розділу II Методики це є тимчасовим виходом лічильника з ладу.
Зі сторони позивача не наведено іншого тлумачення некоректної роботи загальнобудинкового лічильника.
У судовому засіданні 08.12.2025 р. він надавав пояснення, вказав, що не можна нараховувати заборгованість за лічильником, який не пройшов повірку і працює некоректно, у такому випадку нарахування має проводитись за вказаною Методикою. Із того часу представник позивача ніяких заперечень щодо цього не висловив. Більше того, він підтвердив, що до 2022 р. загальнобудинковий лічильник працював некоректно. Його посилання про проведену повірку лічильника у 2022 р. нічим не підтверджується. А надані ним відомості обліку містять посилання на різні дати поточної повірки (т. 1 а.с. 32-43), про що він вказав у письмовому поясненні. Якогось раціонального обґрунтування цього представник позивача не навів, а на його питання у судовому засіданні 12.03.2026 р. щодо змісту конкретних матеріалів, поданих стороною позивача, зокрема, на підтвердження яких фактів і обставин вони подані, відповісти не міг. Так не доводять. Із такої позиції суд не може перевірити правильність вирахування заборгованості гарячої води і центрального опалення.
При цьому варто вказати, що позовна заява подавалась у різних редакціях, у яких ціна позову залишається одна й та сама, однак у прохальній частині суми, що просить стягнути позивач відрізняються (т. 1 а.с. 212-217, а.с. 220-225, т. 2 а.с. 34- 36). Ніяких обґрунтованих розрахунків, за рахунок чого змінювались суми заборгованості у позовних вимогах у різних редакціях позовних заяв, нема. Вважаємо, що відсутність таких розрахунків щодо кожного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються: фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Просить суд вказати у мотивувальній частині рішення про: зміст поданих позивачем копій актів №1875 (т. 1 а.с. 28), № 7483 від 26.05.2021 р. (т. 1 а.с. 29), № 3327 від 14.05.2020 р. (т. 2 а.с. ), записи у них про некоректну роботу лічильника № 69620582, відсутність доказів ремонту або повірки цього та інших загальнобудинкових лічильників, мої аргументи про відсутність вини відповідачів щодо роботи загальбудинкового лічильника із помилками і вину позивача у цьому, мої аргументи про відсутність підстав нарахування вартості споживання гарячої води і теплопостачання за загальнобудинковим лічильником № 69620582 через його некоректну роботу, тобто роботу із помилками, мої аргументи про перевищення у розрахунку заборгованості позивача обсягу спожитої гарячої води норм споживання, затверджених Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 16.06.2015 р. № 579.
Із врахуванням викладеного вище просить відмовити у задоволенні позову КП «Київтеплоенерго».
Щодо зустрічного позову єдиним аргументом представника КП «Київтеплоенерго» був той, що із 2019 р. пільги перераховуються на рахунок. Він не заперечував наявність у його клієнтів статусу матері і дітей з багатодітної сім`ї, видачу їм посвідчень про це, строку чинності такого статусу, не доводив неналежність, недопустимість і недостовірність як доказу копії листа Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської РДА у м. Києві від ЗО. 10.2024 р., який є додатком до зустрічного позову.
За такого аргументу при заявлені позовних вимог про стягнення заборгованості, яка виникла із липня 2015 р., треба навести доводи щодо врахування пільг з 2015 по 2018 рр. Але таких доводів від представника КП «Київтеплоенерго» нема.
Щодо аргументу представника КП «Київтеплоенерго» зазначає, що 01.04.2019 р. набрала чинності постанова КМУ від 13.03.2019 р. № 250, якою затверджено Порядок виплати допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях. Пунктом 12 цього Порядку передбачалось, що виплата допомоги проводиться шляхом перерахування коштів через виплатні об`єкти АТ "Укрпошта" за місцем проживання отримувача або на його особовий рахунок, відкритий в установі уповноваженого банку. Однак пункт 12 Порядку в редакції Постанови КМ № 632 від 22.07.2020 р. застосовувався з 01.07.2020 р.
Відповідно до статті 13 Закону України "Про охорону дитинства" багатодітним сім`ям надаються такі пільги:
1)50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожного члена сім`ї, який постійно проживає в жилому приміщенні (будинку), та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);
2)50-відсоткова знижка плати за користування комунальними послугами (газопостачання, електропостачання та інші послуги) та вартості скрапленого балонного газу для побутових потреб у межах норм, визначених законодавством.
У 2015-2018 рр. реалізація цієї норми полягала у тому, що батькам і дітям з багатодітних сімей видавались відповідні посвідчення структурним підрозділом у справах сім`ї, молоді та спорту районних держадміністрацій, міських держадміністрацій Києва та Севастополя, виконавчих комітетів міських рад одному з батьків за місцем його реєстрації протягом одного місяця після подання відповідних документів. Структурні підрозділи у справах сім`ї, молоді та спорту районних держадміністрацій, міських держадміністрацій Києва та Севастополя, виконавчих комітетів міських рад подавали відомості про дітей та батьків багатодітної сім`ї до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та видають посвідчення. Пільги надавались протягом 12 місяців.
Протягом 2015-2017 рр. ПуАТ «Київенерго» враховувало 50% знижку для багатодітних сімей на підставі реєстрації пільговика в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги та видають посвідчення. Для нарахування знижки на електроенергію та опалення необхідно було особисто подати документи до органу соцзахисту (УПСЗН) та внести дані до реєстру, після чого інформація автоматично передавалася постачальнику послуг. Не потрібно було подавати ніяких документів до ПуАТ «Київенерго», тому твердження представника КП «Київтеплоенерго» про те, що мої клієнти не надавали до ПуАТ «Київенерго» документи, про пільги слід оцінити критично.
Врахування ПуАТ «Київенерго» таких пільг у 2016 р. підтверджується наданим до суду КП «Київтеплоенерго» розрахунком заборгованості (т. 1 а.с. 16), у якому вказано пільги щодо гарячого водопостачання за серпень 2016 р. у розмірі 215,54 грн. і за вересень 2016 р. - 332,4 грн. У вказаний період часу відомості про пільги могло відобразити лише ПуАТ «Київенерго». 
Інші відповідачі, крім моїх клієнтів, не мали пільг по сплаті за ЖКП.
Представник КП «Київтеплоенерго» не зміг відповісти на його питання, що це були за пільги у серпні і вересні 2016 р., кого із відповідачів вони стосувалися. Не може бути нарахування пільг лише за два місяці. Якщо враховані пільги за 2 місяці, то повинні бути враховані пільги і за інші 10 місяців 2016 р., бо як він вже зазначав, пільги у 2016 р. надавались протягом 12 місяців.
У міжнародному приватному праві широко вживаним є принцип «естопель», який зводиться до обов`язку добросовісно користуватися своїми правами, не зловживати ними та не використовувати на шкоду інтересам інших осіб. Естопель поділяють на матеріальний та процесуальний: матеріальний естопель проявляється у суперечливій поведінці особи щодо її матеріальних прав, а процесуальний естопель полягає у непослідовній поведінці сторони судової справи. Верховний Суд неодноразово використовував принцип «естопель» у своїх рішеннях.
Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. З ЦК України).
Вважає, що суд може застосувати принцип «естопель» при вирішенні зустрічного позову, вказавши у рішенні про визнання КП «Київтеплоенерго» пільг щодо гарячого водопостачання за серпень 2016 р. у розмірі 215,54 грн. і за вересень 2016 р. - 332,4 грн. і недоведення того, що ці пільги стосувались інших відповідачів, а не ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Наявність пільг за два місяці 2016 р. вказує на необхідність врахування таких пільг за весь 2016 р., а також за 2015, 2017, 2018 рр. і до 31.03.2019 р. (до набрання чинності постановою КМУ від 13.03.2019 р. №250).
Позиція КП «Київтеплоенерго» зводиться до того, що у нього і ПуАТ «Київенерго» не було обов`язку враховувати такі пільги. Ця позиція є помилковою.
Необхідність врахування таких пільг визначає неправомірність дій КП «Київтеплоенерго» щодо нарахування ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заборгованості з оплати послуги централізованого опалення і послуги з централізованого гарячого водопостачання і обов`язок здійснити перерахунок вартості цих послуг.
На цій підставі просить задовольнити зустрічний позов.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала.
Представник відповідача Санамян О.О. позовні вимоги не визнала в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_6 позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити в повному обсязі, щодо зустрічного позову просив задовольнити з підстав викладених у справі.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно із статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Суд установив такі факти та їх правовідносини.
Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води до 31.10.2021 року регулюються Законом України « Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV та правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженні Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630.
На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085).
Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньо-будинкової системи теплопостачання. 
Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511).
11.10.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплати, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 у до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), прав вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору.
Згідно із п. 3.4.2 Договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких від ступлене за цим договором.
Крім того, відповідно до п. 1.3 договору цесії Кредитор відступає, Новий кредитор/Позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього Договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та у Додатку № 2 до Договору цесії.
Проте, сторона відповідача своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води в повному обсязі, що не оспорюється стороною відповідача, в результаті чого утворилась певна заборгованість, розмір якої відповідачами не визнається.
Позивач - Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з центрального опалення у розмірі 11981,82 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 65972,34 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 10186,04 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 93394,24 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з теплової енергії у розмірі 20151,70 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 9476,87 грн., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. та судовий збір у розмірі 3167,45 грн.
Окрім цього, позивачем під час розгляду справи було надано позовну заяву в новій редакції №2 відповідно до якої визначив відповідачами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_4 .
11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 77954,16 грн.
Позивач - Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з центрального опалення у розмірі 11981,82 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 65972,34 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 10186,04 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 93394,24 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з теплової енергії у розмірі 20151,70 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 9476,87 грн., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. та судовий збір у розмірі 3167,45 грн.
Також подано позовну заяву про стягнення заборгованості в новій редакції №3 відповідно до якої зазначено наступне.
Відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.08.2023 складає 129957,33 грн. (заборгованість з централізованого опалення у розмірі 22204,60 грн., постачання теплової енергії 14378,15 грн., централізованого постачання гарячої води у розмірі 75402,63 грн., постачання гарячої води 17971,95 грн.).
Крім того, 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 80639,91 грн.
А всього, як зазначено в новій редакції вимог позову, підлягає стягненню: сума заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 01.07.2023 централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води, а також сума заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі що разом складає 210597,24 грн.
Отже, судом встановлено, що всі редакції позовних заяв містять вимогу про стягнення боргу але не містять обґрунтування зміни розміру боргу за ту чи іншу послугу та період, не містить належних та допустимих доказів на підставі чого відбувались зміни.
Враховуючи вище викладене, суд не може встановити правильність нарахування боргу за той чи інший період.
Окрім цього, матеріали справи містять долучені позивачем копії актів про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи (т. 1 а.с. 27 і 50).
У актах про готовність вузла комерційного обліку Споживача до роботи № 09318 від 06.06.2022 р. і № 56 від 14.05.2018 р. (т. 1 а.с. 27 і 30) вказано про лічильник Multicok 602 № 69620482.
У акті № 09318 від 06.06.2022 р. його показання становлять 1322,5 Гкал, а у акті № 56 від 14.05.2018 р. - 1846 Гкал. Тобто у 2018 році показання лічильника були більшими за показання у 2022 році.
В Акті перевірки стану вузла обліку теплової енергії Споживача № 1875 (без зазначення дати складання) встановлено, що лічильник Multicok 602 № 69620482 працює не коректно. (а.с.28 том 1) 
Відповідно до ч. 1 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. 76-78 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги сторін, а належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Надані позивачем розрахунки заборгованості є суперечливими, неузгодженими між собою та не підтверджені належними та допустимими доказами (первинними бухгалтерськими документами, актами звірки, підтвердженням обсягів споживання тощо).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні.
Вирішуючи зустрічні позовні вимоги, суд враховує наступне.
У відповідності до ч.1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції (далі-Закону), порядок надання житлово-комунальних послуг, їхні якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
Частиною другою статті 21 цього Закону передбачено обов`язок виконавця послуг, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а також розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.
Порядок проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі затверджено постановою Кабінету Міністрів України №970 від 11 грудня 2013 року, яким визначено механізм проведення такого перерахунку.
Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 16 ЦК).
При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК).
Отже, під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.
Відповідно до змісту статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, засіб юридичного захисту порушеного права повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року).
Надаючи оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права у виді зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості послуг централізованого опалення і послуги з централізованого гарячого водопостачання, суд звертає увагу, що такий спосіб захисту не передбачений ні загальною нормою статті 16 ЦК України, ні спеціальною нормою, що міститься у статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та якою закріплено право споживача послуг на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості, в порядку, визначеному договором або законодавством.
Суд, враховуючи характером спірних правовідносин (за зустрічним позовом), наведені норми матеріального права, які підлягали застосуванню, дійшов висновку про відсутність правових підстав для захисту права відповідачів в обраний ними спосіб, а тому відмовляє у задоволенні зустрічного позову.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352, 354 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.
У задоволені зустрічного позову ОСОБА_4 до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Суддя: