ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/7172/25
25 лютого 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства “Тернопільводоканал” до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов, 
ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство “Тернопільводоканал” (далі - КП “Тернопільводоканал”, Підприємство, позивач) звернулося до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – Відділ, відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов від 23.09.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу №081216 та №081217.
Позов обґрунтовано тим, що 05.08.2025 під час зупинки транспортного засобу, за результатами проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідачем зроблено висновки про порушення КП “Тернопільводоканал” вимог Закону України “Про автомобільний транспорт” від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III) через відсутність у водія особової картки та товаротранспортної накладної (далі - ТТН) на товар, який перевозився. Також за результатами обмірів складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів. 
Позивач зазначає, що не є перевізником на договірних чи комерційних засадах, а здійснює лише внутрішні переміщення власних товаро-матеріальних цінностей, тому вимоги щодо необхідності оформлення саме ТТН на нього не поширюються. Крім цього, Підприємство в повній мірі забезпечує умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства шляхом затвердження правил трудового розпорядку, складання відповідного графіку виходу на роботу працівників транспортного відділу, заповнення подорожнього листа з проставлянням на ньому часу виїзду та повернення в гараж, а тому ведення саме особової картки водія як доказу часу роботи вважаємо безпідставним. При зупинці транспортного засобу водієм для огляду було надано подорожній лист вантажного автомобіля №5533 від 05.09.2025, в якому чітко відображено дані про вантаж та маршрут переміщення та дані про час початку роботи/зміни водія. За цих обставин винесення відповідачем постанови №081217 від 23.09.2025 та накладення на позивача штрафу за відсутність ТТН та особистої картки водія вважає незаконним.
Щодо перевищення вантажем габаритних розмірів позивач звертає увагу на те, що постанова №081216 від 23.09.2025 містить посилання на порушення пункту 22 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001. № 1306 (далі - ПДР), який визначає перевищення вагових параметрів контролю. В той же час зважування транспортного засобу не відбувалося. Вказані в довідці результати габаритного контролю транспортного засобу, тобто результати обмірів, нічим не підтверджені. Більше того, немає жодних вказівок, у який спосіб такі обміри проведені та яким саме засобом вимірювальної техніки. Також важливо враховувати інструментальні похибки, систематичні та випадкові помилки, вплив зовнішніх чинників на результати вимірювань. За цих обставин винесення відповідачем постанови №081216 від 23.09.2025 та накладення на позивача штрафу за перевищення вантажем габаритних розмірів вважає протиправним.
На переконання позивача, жодна з оскаржуваних постанов за формою не відповідає вимогам статті 72 Закону України «Про адміністративну процедуру», оскільки не має мотивування (обґрунтування), що є самостійною підставою для їх скасування, тому звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
07.01.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідач проти позову заперечує. Вказує, що 05.08.2025 перевірено транспортний засіб марки КБ ПОЖСПЕЦМАШ під керуванням водія ОСОБА_1 та встановлено, що при перевезенні вантажу (бетонних плит) перевізник не забезпечив водія ОСОБА_1 особистою карткою водія до цифрового тахографа, ТТН на вантаж, а також має місце перевищення габаритних обмежень, а саме – ширина транспортного засобу з вантажем становила 3,25 м, що перевищує нормативно визначені в пункті 22.5 ПДР 2,6 м, на 25 %.
Підпунктом 2 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі - Порядок №879), визначено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу.
У даному випадку вимірювання габаритних параметрів (ширини) транспортного засобу із вантажем здійснювалось рулеткою вимірювальною із фібергласовою стрічкою S-Line 30 m, заводський номер Р/073, на який видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П/215/а від 08.08.2025, чинне до 08.08.2026.
За результатами проведення габаритно-вагового контролю інспекторами складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, а також акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів.
В акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом зафіксовано порушення вимог абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344-III, а саме перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-III, та абзацу шістнадцятого частини першої статті 60 Закону № 2344-III, а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі – Положення №340). Пунктом 6.1 цього Положення визначено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. 
Відповідач вважає, що в Положенні № 340 законодавець певною мірою розмежував ведення обліку робочого часу і часу відпочинку водіїв за такими критеріями, як: протяжність маршруту; вага автомобіля, а тому позивач підпадає під дію даного Положення, оскільки на час проведення рейдової перевірки здійснювалися внутрішні перевезення вантажів транспортним засобом з повною масою понад 3,5 тонн, на який мав бути встановлений тахограф, а наданий подорожній лист відповідач не вважає достатнім доказом ведення водієм обліку робочого часу та часу відпочинку, оскільки він чинним законодавством не передбачений.
Щодо відсутності документів на вантаж, то відповідач зазначає, що обов`язковість оформлення ТТН прямо визначена Законом № 2344-III (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб). Відтак, оскільки автомобіль належить юридичній особі, то водій зобов`язаний був пред`явити ТТН.
У задоволенні позову просить відмовити повністю (а.с.32-41).
У відповіді на відзив позивач проти аргументів відповідача заперечує та зазначає, що КП “Тернопільводоканал” не здійснювало перевезення вантажів на підставі договору, а тому застосування до нього вимог, які ставляться законом до автомобільних перевізників, є безпідставним та протиправним. Позов просить задовольнити в повному обсязі (а.с.56-57).
У запереченні відповідач щодо змісту акта та оскаржуваних постанов вказує, що форма таких є уніфікованою, затвердженою, а тому містить всю необхідну інформацію. В акті чітко зазначено яку норму законодавства про автомобільний транспорт було порушено, а в оскаржуваних постановах міститься посилання на акт перевірки, яким зафіксовано виявлені порушення. При цьому заперечення позивача, що він не являється автомобільним перевізником, не відповідають дійсності і спростовуються матеріалами справи.
На переконання Відділу, доводи позовної заяви та відповіді на відзив не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки та розгляду справи про правопорушення, а оскаржувані постанови винесені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з урахуванням наданих під час перевірки та наявних на момент розгляду справи про порушення документів (а.с.60-62).

Суд, дослідивши письмові докази та вивчивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
05.08.2025 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області на підставі направлення на рейдову перевірку №002212 від 04.08.2025 проведено рейдову перевірку (перевірку на дорозі) транспортного засобу марки КБ ПОЖСПЕЦМАШ н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу CХВ№ НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , посвідчення водія НОМЕР_3 від 20.04.2010 (а.с.44, 48-49).
В ході проведення перевірки 05.08.2025 посадовими особами Відділу прийнято рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, а саме: завантаження транспортного засобу вище бортів кузова та відсутність у водія транспортного засобу ТТН чи відмова її пред`явити для перевірки (а.с.46 зворот), та акт №002939 про блокування/розблокування автомобільного транспортного засобу (а.с.47). 
Під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено перевищення нормативно визначених габаритних параметрів транспортного засобу із вантажем (ширина - 3,25 м, що перевищує нормативно визначені 2,6 м, на 25 %), про що складено довідку №0074662 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 05.08.2025 (а.с.46) та акт №003526 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів від 05.08.2025 (а.с.45 зворот).
За результатами перевірки посадовими особами Відділу складено акт №059979 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.08.2025, у якому зазначено про порушення вимог статті 48 Закону №2344-III, а саме: при перевезенні вантажу перевізник не забезпечив водія ТТН та особистою карткою водія, та про перевищення габаритних обмежень, а саме: ширина транспортного засобу з вантажем становила 3,25 м, що перевищує нормативно визначені в пункті 22.5 ПДР 2,6 м на 25 % (а.с.44 зворот).
Листом №69041/39/24-25 від 05.08.2025 Відділ повідомив позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на який він запрошувався 23.09.2025 (а.с.50-51).
За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт в.о.начальника Відділу 23.09.2025 прийнято постанови:
№081217 про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт, якою до КП “Тернопільводоканал” за порушення статті 48 Закону № 2344-ІІІ на підставі абзацу третього частини першої статті 60 цього Закону № 2344-III застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн (а.с.7);
№081216 про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт, якою до КП “Тернопільводоканал” за порушення статті 48 Закону № 2344-ІІІ, пункту 22.5 ПДР, на підставі абзацу шістнадцятого частини першої статті 60 цього Закону № 2344-III застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000 грн (а.с.6).
Не погодившись із постановами про застосування адміністративно-господарського штрафу, Підприємство звернулося до суду з цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України “Про автомобільний транспорт” від 05.04.2001 № 2344-III, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.
Відповідно до частини сьомої, дванадцятої, чотирнадцятої статті 6 Закону №2344-ІII центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України; державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно з абзацом першим пункту 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - рейдова перевірка) визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок №1567).
Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №1567 рейдовим перевіркам підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення і направлення на рейдову перевірку.
Згідно з пунктом 5 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до пунктом 6 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки посадові особи мають право, зокрема використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); використовувати спеціальне обладнання, призначене для здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та їх блокування; використовувати пристрої для копіювання, сканування інформації, що свідчить про правопорушення; здійснювати опитування водія та пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути; здійснювати супроводження автомобільного транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більш як 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також заборони подальшого руху такого автомобільного транспортного засобу..
За змістом пунктів 8, 12 цього ж Порядку рейдова перевірка проводиться шляхом зупинення транспортного засобу або без такого зупинення. Водій транспортного засобу після зупинки транспортного засобу зобов`язаний надавати посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені законодавством про автомобільний транспорт, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи.
Пункт 13 Порядку №1567 визначає, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (далі - акт проведення перевірки). У разі виявлення в ході рейдової перевірки порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових вантажів посадовою особою додатково складається акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів за формою згідно з додатком 3 або акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за формою згідно з додатком 4.
Матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 16 Порядку №1567).
Згідно з пунктами 17 та 19 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи. Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України “Про адміністративну процедуру”. 
За результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5.
Таким чином, Відділ державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, уповноважений здійснювати державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, зокрема, шляхом здійснення рейдових перевірок та притягнення до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 16.04.2025 № 703 (далі - Наказ №703). 
Відповідно до Розділу ІІ Наказу №703 до переліку питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті при перевезенні вантажів у внутрішньому сполученні відносяться:
1. Наявність та надання водієм для перевірки документів, на підставі яких виконується перевезення: 1) посвідчення водія відповідної категорії; 2) реєстраційні документи на транспортний засіб; 3) товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документом на вантаж; 4) протокол перевірки технічного стану транспортного засобу; 5) договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; 6) для вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонни: картку водія або інформацію з діючого та повіреного тахографа (заповнені реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти у кількості, встановленій ЄУТР), або бланк підтвердження діяльності, або у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом - роздруковану на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія (водіїв); 7) для вантажних автомобілів з повною масою до 3,5 тонн включно: індивідуальну контрольну книжку водія або копію графіка змінності водіїв, або картку водія, або інформацію з діючого та повіреного тахографа (заповнені реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти у кількості, встановленій ЄУТР), або у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом - роздруковану на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія; 8) санітарна книжка водія (експедитора), зайнятого перевезенням харчових продуктів, із результатами медичного огляду; 9) у разі перевезення небезпечних вантажів: свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів; свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі; письмова інструкція на випадок аварії або надзвичайної ситуації відповідно до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів, до якої Україна приєднана відповідно до Закону України від 02 березня 2000 року № 1511-III «Про приєднання України до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ)».
2. Дотримання водієм вимог праці та відпочинку. 
3. Оснащення колісного транспортного засобу вогнегасником. 
4. Виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства України про автомобільний транспорт. 
5. Належне кріплення вантажів (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до: ДСТУ EN 12195-1:2018 (EN 12195-1:2010; AC:2014, IDT) «Пристрої кріплення вантажу на колісних транспортних засобах. Безпека. Частина 1. Розрахунок сил кріплення»; ДСТУ EN 12195-2:2018 (EN 12195-2:2000, IDT) «Пристрої кріплення вантажу на колісних транспортних засобах. Безпека. Частина 2. Кріпильні стяжні ремені з хімічних волокон»; ДСТУ EN 12195-3:2018 (EN 12195-3:2001, IDT) «Пристрої кріплення вантажу на колісних транспортних засобах. Безпека. Частина 3. Кріпильні ланцюги»; ДСТУ EN 12640:2018 (EN 12640:2000, IDT) «Кріплення вантажу на колісних транспортних засобах. Точки кріплення на вантажних автомобілях. Мінімальні вимоги та випробування»; ДСТУ EN 12641-1:2018 (EN 12641-1:2005, IDT) «Знімні кузови та комерційні транспортні засоби. Тенти. Частина 1. Мінімальні вимоги»; ДСТУ EN 12642:2018 (EN 12642:2016, IDT) «Кріплення вантажу на колісних транспортних засобах. Конструкція кузовів комерційних колісних транспортних засобів. Мінімальні вимоги».
6. Дотримання вимог до перевезень вантажів, які швидко псуються, сипучих вантажів без тари, вибухових, займистих, їдких та отруйних речовин. 
7. Наявність відповідної ліцензії на господарську діяльність з надання послуг з перевезення небезпечних вантажів.
8. Дотримання вимог габаритних та/або вагових обмежень.
Згідно з положеннями статті 34 Закону № 2344-ІІІ, автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів. 
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. 
У цій справі спірні правовідносини стосуються правомірності притягнення Підприємства до відповідальності за те, що при здійсненні 05.08.2025 при перевезенні вантажу (бетонних плит) транспортним засобом КП “Тернопільводоканал” водій не надав для перевірки ТТН та особистої картки водія, а також перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №2344-ІІІ, 
автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;
вантажовідправник - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж;
вантажоодержувач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка здійснює прийом вантажу та розвантаження транспортного засобу у порядку, встановленому законодавством;
товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом;
транспортний засіб загального призначення - транспортний засіб, не обладнаний спеціальним устаткуванням і призначений для перевезення пасажирів або вантажів (автобус, легковий автомобіль, вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу);
транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо); 
транспортний засіб спеціального призначення - транспортний засіб, призначений для виконання спеціальних робочих функцій (для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автобетономішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).
Відповідно до статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен, серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів. 
За змістом статті 47 Закону №2344-III до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.
Статтею 48 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:
дата і місце складання;
вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;
пункти завантаження і розвантаження.
Стаття 60 Закону №2344-III визначає відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Так, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:
перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III);
перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац 16 частини першої статті 60 Закону № 2344-III).

У спірному випадку позивач притягнутий до відповідальності, зокрема, за відсутність тахографа (контрольної книжки) у водія. Такі документи є обов`язковими для водія задля контролю за дотриманням ними режиму праці і відпочинку. 
Так, згідно з статтею 18 Закону №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлюється Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, який затверджений наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340.
Згідно з пунктом 1.3 Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).
Пункт 1.4. цього ж Положення визначає на кого воно не поширюється. Так Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються:
фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв;
під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій;
транспортними засобами Міністерства внутрішніх справ України (у тому числі Національної гвардії України), Міністерства оборони України, Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Національної поліції України та Державної прикордонної служби України або транспортними засобами, орендованими ними без водія, коли такі перевезення здійснюються з метою виконання завдань, покладених на ці державні органи, та під їх контролем;
сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств;
закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності;
транспортними засобами спеціального та спеціалізованого призначення суб`єктів господарювання незалежно від форм власності, що здійснюють експлуатаційне утримання, будівництво та поточний ремонт автомобільних доріг загального користування, вулиць у населених пунктах, а також інших об`єктів транспортної інфраструктури в радіусі не більше 150 км від об`єкта будівництва (ремонту), які обладнані спеціальними світловими сигнальними пристроями відповідно до пункту 3.6 розділу 3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за умови наявності у водія відповідного транспортного засобу первинного документа, що фіксує маршрут руху такого транспортного засобу, а також у разі забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів і виникнення інших перешкод у дорожньому русі.
У відповідності до пункту 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Згідно з пунктом 6.2 Положення №340 облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.
Водій, що керує ТЗ, на автобусних маршрутах протяжністю до 50 км включно, вантажними автомобілями з повною масою до 3,5 тонн включно, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв, або використовувати діючий та повірений тахограф (пункт 6.3 Положення № 340).
Порядок використання тахографів визначено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, що затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція №385).
Ця Інструкція поширюється на пункти сервісу тахографів та суб`єктів господарювання, що використовують автомобільні транспортні засоби, які відповідно до законодавства повинні бути обладнаними контрольними пристроями (тахографами) (пункт 3 розділу І Інструкції №385).
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) — обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для відображення, реєстрації, друку, зберігання та виведення в автоматичному або напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів (у тому числі їхню швидкість) та про певні періоди роботи та відпочинку їхніх водіїв.
За приписами пункту 3 розділу ІІІ Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом має при собі: заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом або смарт-тахографом.
Згідно з пунктом 7 розділу ІІІ Інструкції №385 автомобільні перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа; зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку – протягом одного року з дати закінчення строку їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
Тобто, положеннями статті 48 Закону України “Про автомобільний транспорт” передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбаченої Інструкцією №385 та Положенням №340.
При цьому облаштування транспортного засобу тахографом (або ведення індивідуальної контрольної книжки водієм) передбачено законодавством лише для осіб, які надають послуги з перевезення вантажів та пасажирів, за виключенням суб`єктів перелічених у пункті 1.4. Положення №340.
Особливістю цієї справи є те, що перевірка проводилася транспортного засобу спеціального призначення – вантажного спеціалізованого самоскида КП “Тернопільводоканал”.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КП “Тернопільводоканал” зареєстроване як юридична особа з видами діяльності згідно КВЕД, зокрема: 36.00 – забір, очищення та постачання води (основний), 43.22 – монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, 37.00 – каналізація, відведення й очищення стічних вод, 41.20 – будівництво житлових і нежитлових будівель, 49.41 – вантажний автомобільний транспорт.
Приписами статті 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що підприємства питного водопостачання зобов`язані забезпечити: виробництво та постачання споживачам питної води відповідно до умов договору; подачу води для протипожежних потреб; впровадження новітніх технологій виробництва питної води, ресурсозберігаючих технологій та обладнання; участь у фінансуванні реконструкції та розвитку об`єктів централізованого питного водопостачання, оснащення їх засобами обліку та регулювання споживання води; відшкодування збитків, завданих юридичним і фізичним особам внаслідок порушення вимог законодавства у сфері питної води, питного водопостачання, що сталося з їх вини; вжиття заходів щодо забезпечення населення питною водою у випадках порушень функціонування систем централізованого водопостачання (аварійні ситуації); вирішення ситуаційних питань, пов`язаних з порушенням функціонування систем централізованого водопостачання (аварійні ситуації), відповідно до плану оперативних дій із забезпечення споживачів питною водою у відповідному населеному пункті (районі).
За змістом пункту 50 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, виконавець зобов`язаний: 1) забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуги згідно із законодавством та умовами договорів, зокрема шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 2) вживати заходів до забезпечення питною водою у разі порушення функціонування систем централізованого водопостачання та водовідведення (аварійні ситуації); 3) вирішувати питання, пов`язані з порушенням функціонування систем централізованого водопостачання і водовідведення (аварійні ситуації), відповідно до плану оперативних дій із забезпечення споживачів питною водою у відповідному населеному пункті (районі); 4) подавати воду для протипожежних потреб та інше. 
Позивач покликається на специфіку робіт, які виконував під час зупинки транспортного засобу та проведення рейдової перевірки, а саме надання послуг з ліквідації аварійної ситуації.
При цьому долучив до матеріалів справи табель обліку робочого часу за серпень 2025 року ( а.с.11-12) та графік щоденної роботи по КП “Тернопільводоканал” на 2025 рік (а.с.13).
Також матеріали справи містять подорожній лист №5533 вантажного автомобіля від 05.08.2025, виписаний на водія автомобіля, що перевірявся ОСОБА_1 (а.с.10).
Суд зазначає, що у 2013 році були скасовані нормативні акти, що встановлювали типові форми подорожніх листів, зокрема згідно з наказом Мінінфраструктури та Мінекономрозвитку від 10.12.2013 №1005/1454 “Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29 грудня 1995 року № 488/346” втратив чинність наказ, яким були затвердженні типові форми первинного обліку роботи вантажного автомобіля.
Водночас використання такої форми при її затверджені самостійно наказом по підприємству не заборонено для використання в бухгалтерському обліку, зокрема, для списання пального тощо.
Зі змісту подорожнього листа №5533 вантажного автомобіля від 05.08.2025, виписаного КП “Тернопільводоканал”, на автомобіль МАН н.з. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 , слідує, що робота водія та автомобіля почалася з 8:00 год й тривала до 20:00, показ спідометра початковий 48293, кінцевий 48341, завдання водієві – аварійна, в цілому за день кілометраж склав 48 км.
Отож, виходячи з матеріалів справи, суд зазначає, що в спірному випадку транспортним засобом марки КБ ПОЖСПЕЦМАШ н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 під час перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт КП “Тернопільводоканал” вирішувало питання, пов`язані з порушенням функціонування систем централізованого водопостачання і водовідведення (аварійні ситуації). Бетонні плити перевозилися спеціальним транспортним засобом водієм на основі табеля обліку робочого часу та графіку змінності, а маршрут не перевищував відстані 50 км. 
За таких обставин, суд вважає, що КП “Тернопільводоканал”, яке забезпечує функціонування систем централізованого водопостачання, при перевезення вантажу спецтранспортом у межах міста Тернополя (у спірному випадку маршрут вулиця Шептицького – вулиця Дорошенка (об`їзна), не повинно нести відповідальність за відсутність ТТН та додатково фіксувати (оформляти) облік робочого часу водія.
Законодавець, хоч і передбачив наявність обов`язку надання для перевірки ТТН або інших документів на вантаж та обладнання транспортного засобу тахографом або наявність індивідуальної контрольної книжки водія для автомобільних перевізників, проте не визначив процедури дотримання цього обов`язку для категорії осіб, які здійснюють перевезення вантажів транспортом спеціального призначення, що мало місце у розглядуваному випадку.
Відтак, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що постанова Відділу №081217 від 23.09.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн прийнята необґрунтовано та без з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Предметом судового контролю у цій справі є також оцінка правомірності винесення постанови №081216 від 23.09.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 34000 грн.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах, визначається Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879.
Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль (пункт 15 Порядку №879).
Відповідно до пункту 16 зазначеного Порядку габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (пункт 6 Порядку №879).
Згідно з підпунктами 2, 6 пункту 2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу; вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики;
Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (пункт 12 Порядку №879).
Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (пункт 13 Порядку №879).
Відповідно до пунктів 18, 20 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Підпунктом 1 пункту 20-1 Порядку №879 визначено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю у зонах габаритно-вагового контролю, на яких розміщені стаціонарні та пересувні пункти, здійснюється вимірювання габаритів транспортного засобу (довжина, ширина і висота).
В свою чергу, підпунктом 2 пункту 20-2 Порядку №879 передбачено, що під час вимірювання габаритних параметрів транспортного засобу не враховуються, зокрема, під час вимірювання ширини транспортного засобу: митне пломбування та елементи його захисту; пристрої кріплення тенту і елементи їх захисту; пристрої контролю тиску в шинах; гнучкі частини системи захисту від розбризкування з-під коліс, що виступають за габарити транспортного засобу; зовнішні дзеркала та інші пристрої непрямої оглядовості; допоміжні засоби спостереження; підніжки, що збираються; пристрої освітлення та світлової сигналізації; деформована частина бічних стінок шин безпосередньо над точкою дотику з поверхнею.
Під час вимірювання габаритних параметрів, загальної маси, навантаження на одиночну вісь, здвоєні осі, строєні осі враховуються вимоги опису до свідоцтва про затвердження типу засобу вимірювання, інструкції з експлуатації відповідного вагового обладнання та обов`язкові метрологічні вимоги, визначені законодавством параметрами, правилами, нормами та нормативами (пункт 20-3 Порядку №879).
Згідно з пунктом 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу під час руху без дозволу на рух або у разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подальший рух такого транспортного засобу забороняється до усунення порушення шляхом отримання дозволу на рух за пройдену частину маршруту або повного (часткового) перевантаження вантажу, що перевозиться в інший транспортний засіб, з подальшим підтвердженням дотримання вагових та/або габаритних параметрів, установлених законодавством, або отримання дозволу на рух на весь маршрут.
Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568, затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила № 363).
Відповідно до пункту 8.21 Глави 8 Правил № 363 виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.
Згідно з підпунктом «а» пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують зовнішніх габаритів, зокрема, ширина – 2,6 м.
У спірному випадку при проведенні рейдової перевірки був проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу КП “Тернопільводоканал”, за результатами якого встановлене перевищення нормативно визначених габаритних параметрів транспортного засобу із вантажем (ширина - 3,25 м, що перевищує нормативно визначені 2,6 м, на 25 %), про що складено довідку №0074662 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 05.08.2025 та акт №003526 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів від 05.08.2025.
За поясненнями відповідача, вимірювання габаритних параметрів (ширини) транспортного засобу із вантажем здійснювалось рулеткою вимірювальною із фібергласовою стрічкою S-Line 30 m, заводський номер Р/073, на який видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П/215/а від 08.08.2025, чинне до 08.08.2026 та долучене до матеріалів справи (а.с.49 зворот). При цьому нормативно не встановлено вимоги щодо зазначення в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю.
Відсутність дозволу на перевезення вантажу з перевищенням габаритно-вагових параметрів призвело до складання акту №059979 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.08.2025, на підставі якого прийнято оскаржувану постанову №081216 від 23.09.2025.
У даному випадку до Підприємства застосовано адміністративно-господарський штраф за перевищення габаритних обмежень, а саме - ширина транспортного засобу з вантажем становила 3,25 м, що перевищує нормативно визначені в пункті 22.5 ПДР 2,6 м на 25 %, що не потребує безпосереднього зважування транспортного засобу з використанням вагового обладнання, на чому наполягає позивач.
На переконання суду, КП “Тернопільводоканал”, не зважаючи на перевезення вантажу спецтранспортом у межах міста Тернополя, має дотримуватися вимог щодо габаритів вантажу, а у разі їх перевищення вжити відповідних заходів для отримання дозволу. 
Доводи щодо недостовірності показів вимірювальної техніки суд вважає безпідставними, а сумніви позивача щодо точності вимірювання є лише його припущеннями, які не можуть слугувати доказом у справі.
В той же час за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком № 879, яким керувався відповідач, тому суд вважає, що відповідачем правомірно проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу.
Наведене узгоджується з нормативним регулюванням, а саме скасування постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 671 пункту 19 Порядку № 879, в якій було вказано про те, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.
Отже, законодавець виключив норму про необхідність застосування будь-якої затвердженої методики визначення у спірних правовідносинах.
Стосовно твердження Підприємства про те, що оскаржувана постанова не має мотивування (обґрунтування), суд зазначає, що форма такої є уніфікованою, затвердженою, а тому містить всю необхідну інформацію передбачену Порядком №1567. При цьому у акті перевірки чітко зазначено яку норму законодавства про автомобільний транспорт було порушено, а в оскаржуваній постанові міститься посилання на акт перевірки, яким зафіксовано виявлені порушення.
З огляду на викладене та надані до суду докази позивачем не спростовані висновки контролюючого органу щодо здійснення перевезення вантажу з порушенням габаритно-вагових норм.
За таких обставин та наведеного правового регулювання, суд не вбачає правових підстав для визнання протиправною та скасування постанови Відділу №081216 від 23.09.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 34000 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині слід залишити без задоволення.
Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. 
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1009,33 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції від 11.12.2025 (а.с.5).
Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Комунального підприємства “Тернопільводоканал” (вулиця Старий Поділ, 7, місто Тернопіль, 46008, код ЄДРПОУ 03353845) до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вулиця Тролейбусна, 12, місто Тернопіль, 46027, код ЄДРПОУ 39816845) про скасування постанов задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті №081217 від 23.09.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь Комунального підприємства “Тернопільводоканал” за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір у сумі 1009,33 грн (одна тисяча дев`ять грн 00 коп.). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складено та підписано 25 лютого 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.