Справа № 450/4764/25  Провадження № 3/450/135/26 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 лютого 2026 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 
за ст. 173 КУпАП,-
в с т а н о в и в :
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 481502 від 23.09.2025 року, ОСОБА_1 , ставиться в провину, що він 03.09.2025 року близько 16 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 , вчинив хуліганські дії відносно своєї сусідки ОСОБА_2 , а саме: виражався в її сторону нецензурними словами, вилив воду, та вдарив поливалкою по голові. ОСОБА_1 ставиться в провину вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.
22.01.2026 року захисник ОСОБА_1 – Яцишин А.В. подав письмове заперечення на протокол в якому просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та закінчення строків притягнення його до відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП. Зазначив, що жодних дій, що мали б ознаки дрібного хуліганства по відношенню до ОСОБА_2 – ОСОБА_1 не вчиняв. Дійсно, 03.09.2025 року у ОСОБА_1 із ОСОБА_2 виник виключно словесний конфлікт під час перебування їх на сусідніх/суміжних ділянках. Разом з тим, такий конфлікт був ініційований та спровокований саме ОСОБА_2 , проте жодних насильницьких дій відносно ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не вчиняв, та жодних нецензурних висловлювань з його сторони по відношенню до ОСОБА_2 не було. Обставини, що зазначені у протоколі жодним чином не підтверджені, окрім пояснень безпосередньо ОСОБА_2 , тобто особи, зацікавленої у конфлікті. Разом з тим протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей щодо ознак порушень громадського порядку, ознак неповаги до суспільства. З матеріалів справи вбачається, зокрема з пояснень ОСОБА_1 , що між ним та ОСОБА_2 виник конфлікт фактично на фоні неприязних відносин, а тому в діях ОСОБА_1 відсутні такі суб`єктивні ознаки, як мотив і умисел, спрямовані на порушення громадського порядку, котрі є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень, тобто внутрішнього спонукання особи порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремої особи без вагомих на те причин, що в даному випадку відсутнє. Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б об`єктивно свідчили про умисні дії ОСОБА_1 направлені на порушення громадського порядку та спокою громадян, тобто на вчинення дрібного хуліганства. Окрім зазначеного, як вбачається з матеріалів справи, правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 було нібито вчинено таким 03.09.2025 року, а отже станом на час розгляду справи в суду закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП протягом яких на особу 
ОСОБА_1 та його захисник Яцишин А.В. в судовому засіданні вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення заперечили, з підстав викладених у письмовому запереченні, ОСОБА_1 зазначив, що між ним та сусідкою ОСОБА_2 виник словесний конфлікт, під час якого він хлюпнув в сторону сусідки водою, але на неї вода не потрапила, просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правлопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.
Проаналізувавши матеріали справи, суддею встановлено такі обставини:
За положеннями ст. 173 КУпАП адміністративна відповідальність настає за дрібне хуліганство, тобто за нецензурну лайку в громадських місцях, за образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки особи, яка скоює хуліганські дії. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.
Отже, дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Тобто, дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на суспільний порядок.
Зі змісту п. 16 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22.12.2006 слідує, що при накладенні адміністративних стягнень, передбачених ст. 173 КУпАП, на осіб, які вчинили дрібне хуліганство, суддя повинен у кожному конкретному випадку враховувати характер учиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Згідно з ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Однак в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь які докази на обґрунтування правопорушення,(покази свідків, фото та відео докази).
З матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 , вбачається що між ним та ОСОБА_2 виник конфлікт фактично на фоні неприязних відносин, а тому в діях ОСОБА_1 відсутні такі суб`єктивні ознаки, як мотив і умисел, спрямовані на порушення громадського порядку.
Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. 
Разом з тим, у протоколі не зазначено суть адміністративного правопорушення, конкретних обставин, які б вказували на порушення ОСОБА_1 громадського порядку і спокою громадян.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Аналізуючи вищевикладене, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 суддя приходить висновку, що у проколі не конкретизовано суть правопорушення та не зазначено, що останній своїми діями порушив громадський порядок та спокій громадян.
Таке формулювання адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП є неконкретним, що позбавляє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливості ефективно захищатися від нього і робить неможливим об`єктивний розгляд справи.
При цьому, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, оцінивши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що зібраними матеріалами неможливо встановити будь-які інші обставини події, а саме чи був порушений громадський порядок, оскільки доказів суду не надано, що на думку суду свідчить про недоведеність вини в діях ОСОБА_1 та відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, ередбаченого ст. 173 КпАП України.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Із наведеного слідує, що провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-
п о с т а н о в и в :
провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 173 КУпАП, - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя	Н.  Б.  Добош