Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року Справа№200/10135/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії. 
В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.05.2025 у справі №200/1320/25, залишеного без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2025 року зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення в сумі 4463,15 грн. за період з 28.08.2018 по 07.12.2021 року із врахуванням приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078. Позивач зауважив, що 30 жовтня 2025 року на виконання рішення суду по справі №200/1320/25 відповідачем було виплачено 141 395,47 гривень з урахування комісії банку, податків та зборів, що підтверджується випискою з карткового рахунку. Відповідно до довідки від 01.10.2025 року №286 було встановлено, що відповідач з суми донарахованої індексації грошового забезпечення, яка була виплачена позивачу на виконання рішення суду у справі №200/1320/25, було відраховано 31 616,38 гривень податку на доходи з фізичних осіб та не проведено його грошову компенсацію відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44. Позивач зазначив, що 17 листопада 2025 року його представник через Урядовий контактний центр звернувся до відповідача з вимогою нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, що був утриманий з його донарахованої індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення суду по справі №200/1320/25 в сумі 31 616,38 гривень відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44. 05 грудня 2025 року позивач отримав письмову відповідь від відповідача, в якій зазначено, що його вимоги не підлягають задоволенню. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною. 
Відповідач надав відзив на позовну заяву, але суд дослідивши зазначене ним у його відзиві не встановив жодних заперечень стосовно спірних правовідносин зазначених позивачем у його позовній заяві по справі №200/10135/25. Оскільки відповідач зазначає зовсім іншу адміністративну справу та відповідно надає свої заперечення щодо виниклих спірних правовідносинах в зовсім іншій справі, яка до справи №200/10135/25 немає жодних відносин, з урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для відображення даної інформації відповідача з його відзиву на позовну заяву по цій справі.
Позивачем було надано відповідь на відзив, в якому він просив задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. 
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Звільнено позивача від сплати судового збору. Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому; довідку в якій зазначити суми виплаченого грошового забезпечення на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/1320/25.
Представник позивача (за довіреністю) – Свідер Василь Вікторович та відповідач про відкриття провадження по справі були повідомлені належним чином, про що свідчить відповідна відмітка про наявність у них реєстрації кабінету електронного суду та відповідної відмітки «доставлено» де зазначено, що ухвалу по справі вони отримали – 29.12.2025 року. 
Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/1320/25 від 02.05.2025 року було вирішено: позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в сумі 4463,15грн. за період з 28.08.2018 року по 07.12.2021 року із врахуванням приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в сумі 4463, 15грн. за період з 28.08.2018 року по 07.12.2021 року із врахуванням приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/1320/25 від 17.09.2025 року було постановлено апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 - залишити без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 травня 2025 року у справі № 200/1320/25 за позовом Свідера Василя Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
З урахуванням наведеного рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/1320/25 від 02.05.2025 року набрало законної сили 17.09.2025 року у відповідності до постанови Першого апеляційного адміністративного суду.
Як встановлено судом та не заперечується учасниками справи, підтверджується копією роздруківки з карткового рахунку позивача, відповідач 30.10.2025 року на виконання рішення суду по справі №200/1320/25 перерахував позивачу на його рахунок – 141 345,47 грн.
З наявної в матеріалах справи копії довідки наданої відповідачем від 09.01.2026 року №9, суд встановив, що загалом було нараховано позивачу індексації різниці грошового забезпечення за період з 28.08.2018 по 07.12.2021 року у сумі 175 646,55 грн., з яких 31 616,38 грн. є сума ПДФО, військовий збір – 2634,70 грн. та перераховано на банк позивачу – 141 395,47 грн.
Представником позивача було зініційовано звернення до відповідача через Урядовий контактний центр, на яке відповідачем було надано відповідь від 29.11.2025 року наступного змісту: - «За результатами розгляду повідомляємо, що згідно з статтею 3 Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ), сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Тобто, необхідною ознакою є встановлення факту нарахування доходу, про що вказано у статті 3 цього Закону. За змістом статті 4 Закону № 2050-ІІІ, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Тому, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ є умисне порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Отже, можна зазначити, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з умисним несвоєчасним виконанням рішення суду, у зв`язку з чим, визначальними обставинами для виплати компенсації вважаємо умисне невиконання в/ч НОМЕР_2 вимог щодо нарахування та виплати вказаних доходів. Враховуючи вищенаведену інформацію, та те, що грошове забезпечення в цілому виплачувалось у встановленому законодавством порядку, а перерахунок грошового забезпечення здійснювався на підставі рішення суду, у НОМЕР_1 прикордонного загону відсутні підстави для нарахування та виплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходу.». 
Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонного загону) щодо виплати позивачу грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 31616,38 гривень, що був утриманий з донарахованої індексації грошового забезпечення, яка йому була виплачена на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.05.2025 у справі №200/1320/25;
- стягнути з військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонного загону) 31616,38 гривень грошової компенсації відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з донарахованої індексації грошового забезпечення позивачу, яка була виплачена йому на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.05.2025 у справі №200/1320/25, на його користь;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонного загону) щодо нарахування і виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 28 серпня 2018 року по день фактичної виплати донарахованої індексації грошового забезпечення, тобто по 30 жовтня 2025 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонного загону) нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 28 серпня 2018 року по день фактичної виплати донарахованої індексації грошового забезпечення, тобто по 30 жовтня 2025 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їхнього соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).
Частинами першою-третьою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
За положеннями ч.4 ст.9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація), визначено Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44 (далі - Порядок №44).
Пунктами 2, 3 Порядку №44 передбачено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Згідно з пунктом 4 Порядку №44, виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Пунктом 5 Порядку №44 визначено, що грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Положеннями до п.168.5 ст.168 Податкового кодексу України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
У постанові від 27 липня 2023 року у справі №380/813/22, Верховний Суд вказував на те, що аналіз наведених пунктів 2-3 Порядку №44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Верховний Суд у постанові від 26 березня 2020 року в справі №813/189/18 (№К/9901/53267/18) зазначив, що компенсація податку з доходів фізичних осіб відноситься до компенсаційних платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.
З аналізу наведених норм вбачається, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема військовослужбовцями, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Враховуючи зазначені положення чинного законодавства суд зауважує, що здійснюючи розрахунки з позивачем на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року у справі №200/1320/25, відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення.
Та обставина, що станом на день розрахунку позивач вже не був військовослужбовцем не є підставою для висновку, що відповідна компенсація проведена бути не може, з огляду на те, що Порядок №44 розрахований на компенсацію грошового забезпечення, право на яке набуте у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, на суму, що була виплачена на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.05.2025 у справі №200/1320/25, яке набрало законної сили.
З урахуванням наведеного, слід визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманої з індексації грошового забезпечення, нарахованої та виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.05.2025 року по справі №200/1320/25 та як похідна вимога зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманої з індексації грошового забезпечення, нарахованої та виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.05.2025 року по справі №200/1320/25.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати, суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-II та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, якою затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер.
Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Відповідно до статті 4 Закону №2050-ІІІ, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Пунктом 1 Порядку №159 визначено, що його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно із п.п.2, 3 Порядку №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Пунктом 4 Порядку №159 передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Так, як вбачається зі встановленого вище, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.05.2025 року №200/1320/25, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в сумі 4463,15грн. за період з 28.08.2018 року по 07.12.2021 року із врахуванням приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Саме на виконання зазначеного рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.05.2025 року №200/1320/25, військова частина НОМЕР_2 лише 30.10.2025 року, тобто з порушенням строків виплати грошового забезпечення більше ніж на один місяць, виплатила позивачу належне грошове забезпечення у сумі 141 345,47 грн.
Викладене є підставою для отримання позивачем компенсації втрати частин доходу.
За правилами ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Зазначене судове рішення є преюдиційним для справи, що розглядається.
Відповідно приписів ст.7 Закону №2050-ІІІ, відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.
Отже, законодавець передбачив можливість прийняття рішення по стягненню суми компенсації окремо від стягнення суми основного боргу.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі №200/15033/21 від 06.03.2024 року.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування позивачу компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 30.10.2025 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.05.2025 у справі №200/1320/25, та як похідна вимога, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення, виплаченої 30.10.2025 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду 02.05.2025 у справі №200/1320/25.
Згідно з частиною п`ятою статті 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.
Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, з урахуванням наведеного судові витрати відшкодуванню не підлягають.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю. 
Визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманої з індексації грошового забезпечення, нарахованої та виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.05.2025 року по справі №200/1320/25.
Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманої з індексації грошового забезпечення, нарахованої та виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.05.2025 року по справі №200/1320/25.
Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) щодо ненарахування ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 30.10.2025 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.05.2025 у справі №200/1320/25.
Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення, виплаченої 30.10.2025 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.05.2025 у справі №200/1320/25.
Повний текст рішення складено та підписано 23 березня 2026 року.
Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя І.О. Голошивець