П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/14954/24 
Головуючий у 1-й інстанції: Томчук Андрій Валерійович 
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С. 
12 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Смілянця Е. С. 
суддів: Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмільницької міської ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмільницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовною заявою до Хмільницької міської ради (відповідача) про визнання протиправним та скасування рішення 61 сесії 8 скликання Хмільницької міської ради від 27.06.2024 № 2751 про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зобов`язання вчинити дії.
Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 16.07.2025 позов задовольнив. Визнав протиправним та скасувати рішення 61 сесії 8 скликання Хмільницької міської ради від 27.06.2024 № 2751.
Зобов`язав Хмільницьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,6 га, розташованої в АДРЕСА_1 , на якій знаходиться його нерухоме майно.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що рішення 60 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання від 27.06.2024 № 2751 є законним, оскільки земельна ділянка під нерухомим майном ОСОБА_1 не відповідає місцю розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно правових актів, а також Генеральному плану м. Хмільника та плану зонування території м. Хмільника Вінницької області.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що судом першої інстанції розгляд справи проведено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, повно та всебічно досліджено наявні у справі докази та надано їм належну оцінку, а зроблені висновки у справі є правильними і законними.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є співвласником 4/100 частки будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: будівлі екструдерного цеху літ Г, загальною площею 375,6 кв.м, трансформаторної підстанції № 5, згідно Договору купівлі продажу від 19 березня 2020 року, засвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д., зареєстровано в реєстрі за № 527.
Право власності на зазначені будівлі зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме про реєстрацію права власності від 19.03.2020, дані обставини підтверджуються Витягом № 204824154 від 19.03.2020. Вказане нерухоме майно: будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці площею 1,5252 га з кадастровим номером 0510900000:00:007:0794.
Крім того, як слідує з матеріалів справи, на даній земельній ділянці розташована також інша частина будівель та споруд сільськогосподарського призначення, що належить іншим співвласникам ОСОБА_2 12/100 часток Об`єкта, та ОСОБА_1 4/100 частки будівель та споруд. Дані споруди розташовані на території колишнього «Хмільницького комбікормового заводу».
24.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до Хмільницької міської ради з заявою в якій просив надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства у власність, орієнтовною площею 0,6 га під власним нерухомим майном.
Рішенням 61 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання від 27.06.2024 № 2751 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 », розглянувши заяву гр. ОСОБА_1 від 24.05.2024 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , для подальшого оформлення права власності для ведення особистого селянського господарства, враховуючи рішення 20 сесії Хмільницької міської ради 8-го скликання № 840 від 01.10.2021 «Щодо користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 », відповідно до вимог ст.ст. 12, 19, 20 ,65 ,66, 79-1, 122, 125, 126, 186 Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», керуючись Законом України «Про Державний земельний кадастр», ст.ст. 25, 26, 59, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міська рада вирішила:
1. Відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,6 га по АДРЕСА_1 в зв`язку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також Генеральному плану м. Хмільник та Плану зонування території м. Хмільник Вінницької області, а саме:
- Закону України № 711-ІХ від 17.06.2020 та ст. 20 Земельного кодексу України, де передбачено, що категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначатимуться в межах відповідного виду функціонального призначення території, встановленого містобудівною документацією;
- Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, згідно з яким розміщення земельної ділянки з цільовим призначенням - 01.03 Для ведення особистого селянського господарства в зоні підприємств 5-го класу шкідливості не передбачено (додаток 60);
- Плану зонування території м. Хмільник Вінницької області затвердженим рішенням Хмільницької міської ради № 779 від 10.03.2017, згідно з яким земельні ділянка, позначена на доданих до заяви графічних матеріалах, знаходиться в функціональній зоні підприємств 5-го класу шкідливості (В-5), де переважними та супутніми видами використання ділянок для ведення особистого селянського господарства не передбачено.
2. Рекомендувати заявнику виконати п. 4 рішення 20 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання № 840 від 01.10.2021 «Щодо користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 ».
Вважаючи рішення 60 сесії Хмільницької міської ради 8 скликаннявід 27.06.2024 № 2751 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність визначений нормами Земельного кодексу України (далі - ЗК України).
Відповідно до ч. ч. 21 ст. 20 ЗК України, - зміна цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності віднесених до категорій земель житлової та громадської забудови, земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони іншого призначення, а також земельних ділянок (крім земельних ділянок, розташованих та на територіях, об`єктах природно-заповідного фонду, та земельних ділянок лісогосподарського призначення), на яких розташовані будівлі споруди, що є у приватній власності землекористувача який використовує земельні ділянки на правах постійного користування, оренди, емфітевзису суперфіцію, може здійснюватися землекористувачем. У такому разі зміна цільового призначення земельної ділянки не потребує прийняття рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування, який здійснює розпорядження відповідною земельною ділянкою.
Зміна землекористувачем цільового призначення земельної ділянки державної, комунальної власності, наданої йому в користування (крім постійного користування) без проведення земельних торгів для провадження певної діяльності, не повинна призводити до провадження ним на такій земельній ділянці іншої діяльності (крім випадків розташування на земельній ділянці будівель, споруд, що перебувають у власності землекористувача).
Категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту.
Встановлення цільового призначення земельної ділянки може здійснюватися без додержання вимог, передбачених абзацом першим цієї частини випадках: передачі земельної ділянки державної, комунальної власності відповідно до частини 3 статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Відповідно до ч. 3 статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним або юридичним особам для містобудівних потреб допускається за умови, що відповідні земельні ділянки розташовані в межах території, щодо якої затверджено принаймні один із таких видів містобудівної документації на місцевому рівні: комплексний план, складовою частиною якого є план зонування території; генеральний план населеного пункту, складовою якого є план зонування території; план зонування території як окремий вид містобудівної документації на місцевому рівні затверджений до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель», детальний план території.
Обмеження щодо передачі (надання земельних ділянок із земель державної або комунальної власності власність чи користування фізичним або юридичним особам визначені цією частиною, не поширюються на випадки: розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи.
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, позивач є співвласником 4/100 частки будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: будівлі екструдерного цеху літ Г, загальною площею 375,6 кв.м, трансформаторної підстанції № 5, згідно Договору купівлі продажу від 19 березня 2020 року.
Інші будівлі: будівлі складів літ. Б загальною площею 1892,0 кв.м, трансформаторна підстанції № 7, будівля свинарника літ Ж загальною площею 209, 0 кв.м, будівля складу У загальною площею 948, 2 кв.м - належать на праві власності ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) за Договором купівлі-продажу від 19.03.2020, нотаріально посвідчено та зареєстровано в реєстрі № 527.
Використання вказаних у договорі купівлі-продажу будівель та споруд та відповідно і земельної ділянки здійснюється за призначенням зберігання сільськогосподарської продукції та ведення товарного сільськогосподарського виробництва та побудований для таких цілей ще в 1988 році, що підтверджується Технічним паспортом на будівлю складу та трансформаторної підстанції за адресою АДРЕСА_1 від 15.11.2017, виготовлений на замовлення ТОВ «ЮГ АГРО-ОЙЛ ТРЕЙД».
Так, в спірному рішенні вказана підстава відмови з посиланням на невідповідність розташування земельної ділянки Генеральному плану м. Хмільник та Плану зонування території м. Хмільник, а саме, що розміщення земельної ділянки з цільовим призначенням - 01.03 Для ведення особистого селянського господарства в зоні підприємств 5-го класу шкідливості не передбачено та земельні ділянка, позначена на доданих до заяви графічних матеріалах, знаходиться в функціональній зоні підприємств 5-го класу шкідливості (В-5), де переважними та супутніми видами використання ділянок для ведення особистого селянського господарства не передбачено.
Отже, на земельній ділянці з кадастровим номером 0510900000:00:007:0794 розташовані будівля екструдерного цеху літ. Г загальною площею 375,6 кв. м, трансформаторної підстанції № 5, що належить на праві власності позивачу, а також інша частина будівель та споруд сільськогосподарського призначення, що належить іншим співвласникам ОСОБА_2 12/100 часток Об`єкта, та ОСОБА_4 21/100 частки будівель та споруд. Дані споруди розташовані на території колишнього «Хмільницького комбікормового заводу».
Відповідно до ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", при зміні цільового призначення земельної ділянки обов`язково враховується функціональне призначення території, визначене в містобудівній документації.
Також, згідно з ч. 7 ст. 20 Земельного кодексу України, вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту.
Згідно з чинним законодавством, план зонування території (зонінг) є містобудівною документацією, яка визначає умови та обмеження використання території населених пунктів згідно з ДСТУ-Н. Він встановлює функціональне призначення та вимоги до забудови різних частин населеної о пункту, а також його ландшафтної організації.
При цьому, План зонування території є регуляторним актом. Рішення про його затвердження приймається органом місцевого самоврядування та спрямоване на правове регулювання як господарських, так й адміністративних відносин між радою як регуляторним органом та суб`єктами господарювання щодо користування земельними ділянками та встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови та ландшафтної організації території.
Затвердження плану зонування, як правило, є прерогативою міської ради. Рада розглядає пропозиції, розроблені виконавчим органом, проводить громадські слухання, і після цього приймає остаточне рішення.
Вищезазначене рішення застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб, розраховане на довгострокове застосування, що і є ознакою регуляторного акту у розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
Зокрема, рішення про затвердження плану зонування території є нормативно-правовим актом, що регулює питання забудови та використання земель у межах населеного пункту. Це означає, що він має юридичну силу і його положення обов`язкові для виконання.
Отже, план зонування території, будучи чинним містобудівним документом, затвердженим відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, є регуляторним актом, який встановлює правила та обмеження для забудови та використання територій.
Таким чином, вимога позивача про зобов`язання змінити цільове призначення є такою, що суперечить обов`язковим нормам законодавства.
Також, як помилково зазначає суд першої інстанції, та обставина, що згідно Плану зонування міста Хмільника земельна ділянка розміщена на «землях В-5 - землі підприємств 5-го класу шкідливості» - не є перешкодою до надання її позивачу для ведення особистого підсобного господарства, оскільки зона підприємств V класу шкідливості В-5 - це території, на яких розміщуються підприємства, що є джерелами забруднення навколишнього середовища і потребують санітарнозахисних зон – 50 м. Тобто дане позначення застосовується відповідно до державних санітарних норм.
Слід також зазначити, що відповідно до ЗУ «Про оголошення територій міста Хмільника Вінницької області курортом державного значення» та Постанови КМУ №63 від 08.02.2012 року «Про затвердження режиму округу і зон санітарної охорони курорту Хмільник», земельна ділянка знаходиться в межах третьої зони санітарної охорони курортів. У межах третьої зони (зона спостережень) забороняється провадження певних видів господарської діяльності відповідно до ст. 33 ЗУ «Про курорти».
З огляду на вищезазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 суперечать чинному регуляторному акту Хмільницької міської ради, а саме: Рішенню 32 сесії міської ради 7 скликання «Про затвердження містобудівної документації - Плану зонування території міста (Зонінг) Хмільника Вінницької області» № 779 від 10.03.2017 року, яке за своєю суттю є дискреційним повноваженням органу місцевого самоврядуння.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції помилково вважав протиправним рішення відповідача від 27.06.2024 № 2751 про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з посиланням на те, що земельна ділянка під нерухомим майном ОСОБА_1 не відповідає місцю розташування земельної ділянки вимогам законів прийнятих відповідно до нормативно правових актів, а також Генеральному плану м. Хмільника та плану зонування території м. Хмільника Вінницької області.
Разом із тим, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що оскільки позивач придбав згідно договору купівлі-продажу частину нерухомого майна, земельна ділянка не перебувала у комунальній власності, тому позивач без зміни цільового призначення має право на розроблення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки, орієнтовною площею 0,6 га, розташованої в м. Хмільник для подальшої передачі у власність. Тобто, співвласник 4/100 частки будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , право користування земельною ділянкою якого не визначено, бажає, без зміни цільового призначення земельної ділянки отримати у власність земельну ділянку, орієнтовною площею 0,6 га.
При цьому, у постанові від 21.01.2021 по справі №120/1615/20 Верховний Суд дійшов висновку, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.
Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.
Аналогічна правова позиція викладена також і у постанові Верховного Суду від 04.05.2020 у справі № 802/1539/17-а.
Поряд із цим, земельна ділянка, яку просить позивач не відповідає обмеженням встановлених містобудівною документацією, а саме Генеральним планом м. Хмільник та Планом зонування території м. Хмільник Вінницької області, та є перешкодою її формуванню зі зміною цільового призначення, а відтак може бути підставою для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки з цільовим призначенням для особистого селянського господарства.
Таким чином, враховуючи усі вище викладені обставини, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що рішення 60 сесії 8 скликання Хмільницької міської ради від 27.06.2024 № 2751 є протиправним та підлягає скасуванню в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки, орієнтовною площею 0,6 га, розташованої в м. Хмільник.
Також, колегія суддів вважає помилковими наведені судом першої інстанції правові позиції висловлені Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, оскільки вони не є ревалентними до обставин цієї справи. 
Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Хмільницької міської ради задовольнити повністю.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 вдмовити. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.