Справа № 747/534/25
Провадження № 2/750/1262/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:
судді – Маринченко О.А.,
секретар судового засідання – Шилова Ж.О.,
за участю представника відповідача Бульби Р.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

01 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» з використанням системи «Електронний суд» звернулося до Талалаївського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 101317225 від 04 липня 2021 року в сумі 85750 грн.
Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 04 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 101317225, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 20000 грн. зі сплатою процентів за користування ним. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» виконало умови договору та надало відповідачу кредит, однак відповідач свої зобов`язання за договором не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. На даний час право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 101317225 від 04 липня 2021 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
В установлений судом строк відповідач подала відзив на позов, у якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві відповідач зазначила, що згоди на укладення договору з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» не надавала, не відкривала особистого кабінету в цьому товаристві, не телефонувала та не вчиняла будь-яких інших дій для отримання кредиту. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач будь-яким способом застосувала ідентифікатор електронного підпису та отримала одноразовий ідентифікатор. Надана позивачем копія платіжного доручення не підтверджує надання відповідачу кредитних коштів. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та наявність заборгованості.
Позивач подав відповідь на відзив, у якій, зокрема, зазначив, що матеріали справи містять належні докази того, що кредитний договір був підписаний з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» саме відповідачем, а тому підтверджують, що цей правочин був укладений в електронній формі. Платіжне доручення № 29514513 відповідає вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка була чинною на момент перерахування грошових коштів відповідачу. Грошові кошти були надані позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування на банківську картку, вказану відповідачем особисто при укладенні договору.
Відповідач подала заперечення, в яких, зокрема, вказала, що саме позивач повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів позичальнику в розмірі та на умовах, передбачених договором. Позивач не довів, що грошові кошти в сумі 20000 грн. були зараховані саме на рахунок відповідача, що суперечить вимогам статті 1054 Цивільного кодексу України, оскільки кредитний договір є укладеним з моменту передання коштів і за відсутності доказів останнього кредитний договір є неукладеним. Анкета-заява на кредит № 101317225 не підписана відповідачем та викликає сумніви щодо її достовірності.
Згідно ухвали Талалаївського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2025 року справу за вказаним позовом передано на розгляд Деснянському районному суду м. Чернігова за територіальною юрисдикцією (підсудністю).
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2026 року призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Задоволено клопотання позивача та відповідача частково та витребувано в Акціонерного товариства «Таскомбанк» інформацію про те, чи випускалася на ім`я ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) банківська картка (маска картки) № НОМЕР_2 ; якщо так, то виписку по рахунку, відкритого до платіжної картки (маска картки) № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , за період з 04.07.2021 до 09.07.2021. Витребувано в Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» оригінал анкети-заяви на кредит № 101317225; оригінал платіжного доручення 29514513 від 04.07.2021; оригінал договору про споживчий кредит № 101317225 від 04.07.2021 (у разі наявності таких у позивача).
На виконання вимог ухвали суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 16 січня 2026 року з використанням системи «Електронний суд» надало пояснення, в яких, зокрема, зазначило, що позивач не має можливості надати докази ідентифікації особи - ОСОБА_1 в ідентифікаційній системі суб?єкта електронної комерції первинного кредитора, а саме: Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», а також оригінал договору про споживчий кредит № 101317225 від 04 липня 2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , і решту витребуваних документів, що є невід?ємною частиною цього договору, оскільки такі докази знаходяться та зберігаються на електронному носії у первісного кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН». Оригінал платіжного доручення № 29514513 від 04.07.2021 позивач також не має можливості надати, оскільки він знаходиться не у позивача.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2026 року задоволено клопотання позивача та витребувано в Акціонерного товариства «Оксі Банк» інформацію про те, чи випускалася на ім`я ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) банківська картка (маска картки) № НОМЕР_2 ; якщо так, то виписку по рахунку, відкритому до платіжної картки (маска картки) № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , за період з 04.07.2021 до 09.07.2021. Витребувано в Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» оригінал анкети-заяви на кредит № 101317225, оригінал договору про споживчий кредит № 101317225 від 04.07.2021 з додатками до нього.
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав додаткові пояснення, в яких просить справу розглянути за його відсутності, а позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що відповідач позов не визнає з підстав, вказаних у заявах по суті справи.
Заслухавши доводи представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
За змістом договору про споживчий кредит № 101317225 від 04 липня 2021 року кредитодавець - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений пунктом 1.3. договору, надати позичальнику - ОСОБА_3 , яка змінила прізвище на « ОСОБА_4 », грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у пункті 1.3. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4. договору термін та виконати інші обов`язки в повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені договором (а.с. 15-18).
Сума (загальний розмір) кредиту становить 20000 грн. (пункт 1.2. договору).
Пунктом 2.1. договору визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Відповідно до копії платіжного доручення № 29514513 від 04 липня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» перерахувало 20000 грн.  ОСОБА_3 на картку, маска якої НОМЕР_3 , призначення платежу – кошти за договором № 101317225 (а.с. 32).
Згідно з пунктами 1.3., 1.4. договору кредит надається строком на 15 днів з 04 липня 2021 року. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом – 19 липня 2021 року.
У пунктах 1.5.2., 1.6., 1.7. договору передбачено, що проценти за користування кредитом - 3750 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки – фіксована; стандартна базова процента ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені в пунктах 2.2., 2.3. цього договору.
Відповідно до пункту 6.1. договору він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Згідно з пунктом 6.3. договору приймаючи пропозицію товариства про укладення кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у тому числі Правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому.
У пункті 3.2.6. договору сторони домовилися, що товариство має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.
30 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (клієнт) укладено договір факторингу № 09Т, на підставі якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржників (а.с. 21-23).
Відповідно до пункту 4.1. договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання цього договору.
З копії витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 09Т від 30 вересня 2021 року слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором № 101317225 від 04 липня 2021 року в сумі 85750 грн. (а.с. 12).
За пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із статтею 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Водночас, згідно з пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За своїм змістом такий підпис є пін-кодом - алфавітно-цифровою послідовністю, яку отримує особа, що авторизувалася в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції.
Підпис одноразовим ідентифікатором - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Після отримання ця комбінація має бути введена особою в спеціальне поле на веб-сторінці, і фактично її введення прирівнюється до підписання договору з боку авторизованої особи.
Загалом підпис одноразовим ідентифікатором є одним із видів електронних підписів. У свою чергу, поняття «електронний підпис» визначається в чинному Законі України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (станом на момент укладення спірного договору Закон мав назву «Про електронні довірчі послуги»). Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис (пункт 12 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (у редакції закону, чинного станом на момент укладення спірного договору) та пункт 15 частини першої статті 1 чинного Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»).
Отже, загалом електронний підпис не обов`язково має бути нанесений чи інакше вбудований у документ, який ним підписується, достатньо того, щоб він будь-яким способом додавався до підписуваного електронного документа або принаймні логічно з ним пов`язувався.
Про те саме зазначається і у визначенні підпису одноразовим ідентифікатором, що міститься в Законі Україні «Про електронну комерцію»: це дані, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому спосіб такого додавання Законом не визначений, так само, як не визначено того, що саме, крім ідентифікації підпису, має забезпечувати електронний підпис одноразовим ідентифікатором.
У разі використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором цей ідентифікатор може бути прикріплений до даних, які ним підписуються, в будь-якій формі і в будь-який спосіб, який надає змогу установити, що за його допомогою були підписані ті чи інші дані саме тією особою, яка в них указана в якості підписувача. Цей ідентифікатор технічно може існувати окремо від підписуваних за його допомогою даних, однак логічно з ними поєднуватися, що може бути встановлено при огляді інформаційно-комунікаційної системи особи, яка згенерувала і надіслала одноразовий ідентифікатор підписувача. Факт поєднання одноразового ідентифікатора з підписаними за його допомогою даними може підтверджуватися тим, що: (а) особа, яка підписала ті чи інші дані, певним чином ідентифікувалася в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта елеткронної комерції, і залишила там свої контактні дані; (б) особа отримала цей ідентифікатор за тими контактними даними, які лишила, і ввела цей ідентифікатор у спеціально відведене поле; (в) ці дії особи були пов`язані саме з її наміром укласти певний договір, що може підтверджуватися тим, що текст договору або посилання на нього візуально розміщувалися поряд із тими полями, в які мав бути введений одноразовий ідентифікатор.
Вказані висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 04 лютого 2026 року в справі № 758/14925/23.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно із частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частинами першою, п`ятою, шостою та сьомою статті 81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача.
Позивач зазначає, що підписання кредитного договору було здійснено електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладенні кредитного договору.
На виконання вимог ухвали суду від 12 січня 2026 року про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» оригіналу анкети-заяви на кредит № 101317225, оригіналу договору про споживчий кредит № 101317225 від 04.07.2021 з додатками до нього Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» надало суду договір про споживчий кредит № 101317225 від 04 липня 2021 року та графіки пролонгацій на 1 день у форматі pdf. У вказаних документах, як і у копії договору та доданих до нього документах, наданих позивачем при подачі позову, одноразовий ідентифікатор, яким, як стверджує позивач, був підписаний кредитний договір, відсутній.
У відповіді на відзив позивач вказує, що одноразовий ідентифікатор як і лог підпису кредитора, які містять інформацію про роботу сервера і зберігають в собі певні дії користувача або програми, зафіксовані у кредитному договорі та передані первісним кредитором позивачу у форматі pdf, проте є зашифрованим, у зв`язку з чим при стандартному завантаженні до електронного кабінету чи під час друку не відображаються, у зв`язку з чим позивачем надано скріншот першого листа договору із одноразовим ідентифікатором U98647, з використанням якого відповідачем було підписано договір, який міститься у тексті відповіді на відзив.
Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що електронна пошта, зазначена у договорі, відповідачем ніколи не використовувалася, номер мобільного телефону, вказаний у договорі, відповідачу ніколи не належав.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що з матеріалів справи не можливо встановити, що відповідачу взагалі надавався одноразовий ідентифікатор для підписання договору і вона його використовувала та що саме за допомогою одноразового ідентифікатора, який вказаний позивачем у відповіді на відзив, відповідачем був підписаний спірний договір.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року в справі № 334/3056/15 вказав, що в справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Так, за розрахунком позивача заборгованість відповідача за вказаним договором становить 85750 грн., до якої входить: 20000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 63750 грн. – заборгованість за процентами, 2000 грн. – заборгованість за комісією (а.с. 13).
Згідно із копією платіжного доручення № 29514513 від 04 липня 2021 року, наданого позивачем, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» перерахувало ОСОБА_3 20000 грн. на картку, маска якої  НОМЕР_3 , призначення платежу – кошти згідно договору № 101317225 (а.с. 32).
Однак, з інформації № 441/47.7-БТ від 21 січня 2026 року, наданої Акціонерним товариством «Таскомбанк», станом на 16 січня 2026 року відсутня інформація про ОСОБА_2 , відповідно рахунки в Акціонерному товаристві «Таскомбанк» ОСОБА_2 не відкривалися, банківська платіжна картка № НОМЕР_3 останній не видавалася.
Також, відповідно до інформації № 8110-184/П від 23 березня 2026 року, наданої Акціонерним товариством «Оксі Банк», клієнт ОСОБА_2 в Акціонерному товаристві «Оксі Банк» відсутня. Картка № НОМЕР_3 в Акціонерному товаристві «Оксі Банк» не випускалася.
Інших доказів, які б підтверджували отримання відповідачем грошових коштів за договором, позивач не надав.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 № 75, виписики з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за укладеними договорами.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року в справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року в справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року в справі № 200/5647/18.
Таким чином, матеріалами справи не підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» надало кредитні кошти саме відповідачу за вказаним договором, адже як слідує з інформації, наданої Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Акціонерним товариством «Оксі Банк», на ім’я ОСОБА_2 банками не було емітовано платіжну картку, маска якої № НОМЕР_3 , на яку здійснювалося перерахування коштів.
За вказаних обставин, підстав для стягнення з відповідача заборгованості та задоволення позову суд не знаходить.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (місцезнаходження юридичної особи: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ; ідентифікаційний код – 42649746) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 22.04.2026.

Суддя