Справа № 397/376/26 
н/п : 2-а/397/6/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

30.03.2026 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді — Гайдар Н.І.
за участю секретаря судового засідання — Іваненко Н.Л.
позивача — ОСОБА_1 
представника позивача — адвоката — Надьон О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
У С Т А Н О В И В:
Позивачка 11.03.2026 звернулася до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з вищевказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 20.02.2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 стосовно неї складено протокол про адміністративне правопорушення № 114 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП у зв`язку з невиконанням нею вимог п.34 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року; ч.5 ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»; абзацу 13 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема про прийняття на роботу громадянина  ОСОБА_3 , який не перебував на військовому обліку в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
04 березня 2026 року в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 винесено постанову № 114 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 34 000,00 грн. Вважає неправомірним та необгрунтованим рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 , шо виразилося у винесенні протиправної постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності, так як при оформленні матеріалів справи не дотримано вимог закону, відповідачем порушено порядок та процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передбачена статтями 279 та 268 КУпАП, а також, не виконано вимоги, щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Окрім того, зазначає, що вона не є суб`єктом вказаного правопорушення, оскільки на виконання вимог Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 про затвердження «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» нею видано накази та призначено відповідальну особу за ведення військового обліку в установі, у даному випадку кадрового діловодства на бухгалтера ОСОБА_5 . Однак відповідачем при притягненні її до адміністративної відповідальності не було враховано, що суб`єктом правопорушення виступає саме посадова особа підприємства, яка є відповідальною за ведення військового обліку, натомість до адміністративної відповідальності за ч. З от. 210-1 КУпАП притягнуто позивачку, як керівника Біляївського психоневрологічного інтернату. ЇЇ пояснення до уваги відповідачем прийнято не було.
Також, відповідач, ухвалюючи постанову за № 114 від 04.03.2026 року, самостійно редагував викладену в протоколі №114 від 20.02.2026 року фабулу адміністративного правопорушення, тобто самостійно змінив фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що є неприпустимим. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову №114 від 04.03.2026 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. З ст. 210-1 КУпАП,про притягнення її до адміністративної відповідальності та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.
Ухвалою суду від 18.03.2026 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також витребувано у відповідача належним чином завірені копії документів, які стали підставою для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.
23.03.2026 року через систему «Електронний суд» відповідачем подано відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що 11.09.2024 року, ОСОБА_1 , яка є керівником комунальної організації «Біляївський психоневрологічний інтернат», видала наказ за № 32-К «Про прийом на роботу ОСОБА_3 » з 15.09.2025 року. 16.09.2025р. за вих. № 214 керівник Біляївського ПНІ Педань Л.М. надіслала до ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлення про зміну облікових даних Додаток 4 до Порядку («Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 про те, що ОСОБА_3 ідн. НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікового запису Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «------- », військовий квиток серія НОМЕР_2 , виданий 06.05.2015 р., номер військово-облікової спеціальності 121259 А, військове звання солдат, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , прийнятий на посаду водія ВАЗ 21099 в Біляївський психоневрологічний інтернат, підстава для зміни облікових даних: Наказ № 32-К від 11 вересня 2025 року, перебування на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місця проживання АДРЕСА_1 . Однак, позивачка не виконала вимоги абзаців першого та другого п.34 Порядку 1487: «Приймання на роботу (навчання), взяття на персональний військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється тільки після взяття їх на військовий облік у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки». Прийнятий на роботу ОСОБА_3 не мав реєстраційного номеру облікового запису Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Приймаючи на роботу ОСОБА_3 та, оглядаючи його військовий квиток серія НОМЕР_2 , позивачка не звернула увагу що останній перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 з 10.04.2018, надалі був мобілізований 26.02.2022 року, однак після вказаної дати у військовому квитку відсутні відомості про звільнення з військової служби та взяття на військовий облік військовозобов`язаного в ТЦК та СП.
04.03.2026 відповідачем винесено постанову №114 у справі про адміністративне правопорушення та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 34 000 грн. Доводи позивача про те, що вона не є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення є хибними, оскільки позивачка в порушення вимог п. 13 Порядку №1487 не направила у семиденний строк наказ про призначення відповідальних за організацію та ведення військового обліку в установі до ІНФОРМАЦІЯ_3 чи його структурних підрозділів. Таким чином, визначення зазначеної особи після накладення на відповідача адміністративного стягнення спрямоване виключно на уникнення відповідальності самим керівником.
Також вказує, що доводи позивачки про відображення в постанові інформації, яка не міститься в протоколі є безпідставним, оскільки постанова містить розширену описово-мотивувальну частину, а відображена у ній інформація за своєю суттю є тотожною фабулі адміністративного правопорушення, зазначеній у протоколі. Враховуючи вищевикладене, вважає, що позовна заява ОСОБА_1 є безпідставною та просить відмовити в задоволенні позову.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Надьон О.С. позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Додатково позивачка пояснила, що дійсно 11.09.2025 року видала наказ та прийняла на роботу водія ОСОБА_3 . При прийнятті на роботу ОСОБА_3 було дотримало вимоги п. 34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зокрема оглянуто його військовий квиток та встановлено, що останній перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 з 2018 року. Відразу після прийняття ОСОБА_3 на роботу водієм, надіслала повідомлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 про зміну облікових даних та вказала всю необхідну інформацію про прийнятого працівника, тому жодного умислу на порушення законодавства про мобілізацію в неї не було. Також неодноразово проводилися взаємозвірки з ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо обліку військовозобов`язаних в Інтернаті, направлялися відповідні списки і жодних питань до неї щодо прийнятої даної особи на роботу з вересня 2025 року не виникало.
При прийнятті ОСОБА_3 на роботу, позивачці з його слів стало відомо, що останній перебував в ЗСУ, однак в зв`язку із загибеллю брата був звільнений, оскільки мав законне право на відстрочку. На даний час ОСОБА_3 також звільнений з установи за угодою сторін та звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 з питанням оформлення відстрочки, в порядку встановленим законом. 
В судове засідання представник відповідача не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, при цьому у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити без участі представника відповідача.
Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є директором Біляївського психоневрологічного інтернату, що підтверджується наказом №52-К від 19.10.2023 року, виданого на підставі рішення Кіровоградської обласної ради від 06.10.2023 року «Про призначення керівників закладів спільної власності територіальних громад сіл,селищ і міст Кіровоградської області у сфері соціального захисту населення».
11.09.2024 року, ОСОБА_1 , видала наказ за №32-К «Про прийом на роботу ОСОБА_3 » з 15.09.2025 року на посаду водія, тимчасово на час увільнення в зв`язку з мобілізацією основного працівника з оплатою згідно штатного розпису, що підтверджується копією наказу в матеріалах справи.
16.09.2025р. за вих. № 214 керівник Біляївського ПНІ Педань Л.М. надіслала до ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлення про зміну облікових даних Додаток 4 до Порядку («Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487) про те, що ОСОБА_3 ідн. НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікового запису Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «------- », військовий квиток серія НОМЕР_2 , виданий 06.05.2015 р., номер військово-облікової спеціальності 121259 А, військове звання солдат, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , прийнятий на посаду водія ВАЗ 21099 в Біляївський психоневрологічний інтернат, підстава для зміни облікових даних: Наказ № 32-К від 11 вересня 2025 року, перебування на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місця проживання АДРЕСА_1 . 
Відповідно до копії військового квитка ОСОБА_3 серія НОМЕР_2 , дослідженому в судовому засіданні, встановлено, що відповідно до запису в розділі VI останній перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 з 10.04.2018, надалі 26.02.2022 року був мобілізований та 17.05.2022 року зарахований у в/ч НОМЕР_3 водієм.
01.01.2026 року за вих №16 директором ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 направлені списки персонального військового обліку та військово-облікових документів працівників для проведення звірки, в якому в позиції 3 наявна інформація про водія ОСОБА_3 , при цьому у графі 12 вказано про перебування останнього на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Звірку списків проведено 16.01.2026 року та засвідчено підписами начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 та директором Біляївського ПНІ ОСОБА_1 . Цього ж числа супровідним листом за вих. 101 список повернуто до Біляївського ПНІ в якому зазначено, що розбіжностей в облікових даних військовозобов`язаних працівників не виявлено.
18.02.2026 на адресу Біляївського психоневрологічного інтернату  ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено вимогу директору  ОСОБА_1 , 20.02.2026 року об 11-00 год. з явитися до  ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення по факту виявленого порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та надати відповідні документи. 
20.02.2026 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 в присутності ОСОБА_1 складено протокол №114 про вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ч.З. ст.210-1 КУпАП, яке полягає у видачі наказу №32-К від 11.09.2025 року про прийняття на роботу ОСОБА_3 , який не перебуває на військовому обліку, чим не виконала вимоги п 34 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, ч.5 ст34 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абзацу 13 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». З протоколу вбачається що позивачці роз`яснено права та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 04.03.2026 року, про що свідчить підпис в протоколі ОСОБА_1 .
Як вбачається з постанови №114 від 04 березня 2026 року в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 позивачку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.З ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 34 000,00 грн.
Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.
Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність 
Як уже вказувалось вище протокол про адміністративне правопорушення № 114 від 20.02.2026 складений відносно директора Біляївського ПНІ Педань Л.М. за 3 ст.210-1 КУпАП. 
Диспозиція ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Норма вказаної статті є бланкетною нормою, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.
Відповідно до п.34 Постанови КМУ №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», з метою ведення персонального військового обліку державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації здійснюють:
перевірку у громадян України під час прийняття на роботу (навчання) наявності військово-облікового документа, визначеного у пункті 20 цього Порядку, або відображення в електронній формі інформації, що міститься в таких документах, які можуть пред`являтися (надаватися) з використанням мобільного додатка Порталу Дія. Приймання на роботу (навчання), взяття на персональний військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється тільки після взяття їх на військовий облік у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів. В умовах правового режиму воєнного стану зарахування на навчання до закладів освіти громадян, які підлягають військовому обліку та перебувають на тимчасово окупованій території або вибули з тимчасово окупованої території та територій активних бойових дій за кордон, здійснюється з відстроченням взяття їх на військовий облік і оформлення військово-облікових документів у семиденний строк з дати припинення чи скасування правового режиму воєнного стану.
Пунктом 87 вказаної постанови встановлено, що посадові особи державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема за прийняття на роботу призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які не перебувають на військовому обліку, незабезпечення оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, перешкоду їх своєчасній явці на збірні пункти, призовні дільниці, несвоєчасне подання документів, необхідних для ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та неподання відомостей про таких осіб несуть відповідальність згідно із законом.
Пунктом 8 Порядку передбачено, що організація військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладається на відповідних керівників.
Водночас, обов`язки з ведення військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях можуть покладатися на працівників служби персоналу, служби управління персоналом (далі - служба персоналу).
У разі відсутності штатної одиниці служби персоналу обов’ язки з ведення військового обліку покладаються на особу, яка веде облік працівників в державному органі, органі місцевого самоврядування, на підприємстві, в установі, організації. 
Працівники з питань мобілізаційної роботи або мобілізаційних підрозділів (за наявності) безпосередньо організовують роботу з бронювання військовозобов`язаних та контролю за станом ведення військового обліку. 
З матеріалів справи вбачається, що наказом від 11.09.2024 року, № 32-К ОСОБА_3 був прийнятий на роботу з 15.09.2025 року на посаду водія, наказ виданий директором Інтернату ОСОБА_1 .
Також судом встановлено, що 01.01.2025 року та 01.01.2026 року директором Біляївського ПНІ Педань Л.М. були видані накази № 30-0 та № 15/2-0 «Про покладення обов`язку із ведення військового обліку та кадрового діловодства на бухгалтера ОСОБА_5 на період з 01.01.2025 та з 01.01.2026 року відповідно, що підтверджується матеріалами справи. Окрім того в матеріалах справи наявна копія посадової інструкції відповідальної особи за ведення військового обліку, з якою ОСОБА_5 ознайомлена 01.01.2025 року під особистий підпис.
Разом з тим, Порядок №1487 не розмежовує відповідальність керівника підприємства та призначеної відповідальної особи за ведення військового обліку на підприємстві. Відповідальним за організацію військового обліку за місцем роботи є керівник. Особа, відповідальна за ведення військового обліку, несе відповідальність в межах повноважень, які їй надано.
Крім того, відповідно до Положення Біляєвського ПНІ , що знаходиться в матеріалах справи повноваження щодо видання наказів по підприємству в тому числі і прийняття працівників на роботу відноситься виключно до компетенції директора Інтернату. Тому суд не погоджується з доводами позивачки що остання не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП України.
Відповідно до ст. 235 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно зі ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. 
Згідно із ч.9 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Тобто за змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення правопорушення.
Відповідно до ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідач не надав доказів, які б містили відомості про день виявлення останнім факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а ні протокол від 20.02.2026 року, а ні постанова від 04.03.2026 відповідної інформації не містить. 
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 16.09.2025р. за вих. № 214 керівник Біляївського ПНІ Педань Л.М. супровідним листом надіслала до ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлення про зміну облікових даних (Додаток 4 до Порядку № 1487) стосовно ОСОБА_3 . За своїм змістом повідомлення містить інформацію про прийняття ОСОБА_3 11.09.2025 року на роботу водієм, перебування його на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 з 10.04.2018 року та відсутність в останнього індивідуального реєстраційного номера облікового запису в ЄДРПВР. 
В лівому верхньому куті копії вказаного супровідного листа, наданого відповідачем, міститься резолюція начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 такого змісту: «Оператор «Оберіг»; викликати до ТЦК якщо немає відстрочки; до виконання до справи; дата 23.09.2025 року, підпис». 
Отже, суд дійшов висновку, що підтверджено матеріалами справи, що датою виявлення відповідачем факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП України позивачкою ОСОБА_1 є 23.09.2025 року. 
Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 складено 20.02.2026 року, а постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було винесено 04.03.2026 року, майже через пів року після закінчення визначеного статтею 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення. До того ж, суд звертає увагу, що відповідачем проводилися звірки персонального військового обліку та військово-облікових документів працівників Біляївського ПНІ, про що свідчить підписаний 16.01.2026 року відповідачем в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 список, в якому ОСОБА_3 значиться як такий, що перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В контексті наведеного, суд зазначає, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто, з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Так, згідно пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
При цьому, наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Ця норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання вини чи невинуватості особи, оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.
Аналогічне положення міститься в рішенні ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006, згідно з яким, у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не має вирішуватися.
Також, відповідно до висновку Вищого адміністративного суду України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», у разі закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не встановлюється. Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.
Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого, суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.
Частина 1 статті 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за: відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП. 
Вирішуючи позовні вимоги, суд зважає, що згідно вимог ч.3ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасного вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення. Проте такі повноваження відсутні в частині визнання оскаржуваної постанови протиправною, а тому в цій частині вимоги позову не підлягають до задоволення.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов до переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом часткового задоволення позову.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Так, документально підтвердженими судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 665,60 грн, який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 262, 286, КАС України, суд 
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.
Скасувати постанову №114 від 04.03.2026 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та справу стосовно неї закрити. 
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 665,60 грн. ( шістсот шістдесят п`ять грн шістдесят коп).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП — НОМЕР_4 )
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 )

Суддя Н.І.Гайдар