КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2026 року Справа № 320/4444/25
Київський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Войтович І. І.,
при секретарі Парфьоновій А.М.,
за участі:
представника позивача – Прокопенко Я.Ю.,
представника відповідача – Вовкотруб Д.В.,
розглянувши адміністративну справу за позовом ТОВ "ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» (далі- позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі – відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.10.2024 № 1176100701.

Позиції сторін
В обґрунтування вимог позивач вказує, що розрахунки відповідача щодо амортизації дисконту довгострокової кредиторської заборгованості в частині застосування «середніх відсоткових ставок згідно інформації НБУ процентних ставок за кредитами та депозитами» є безпідставними та некоректними.
Зазначає, що в процесі реструктуризації боргу погоджено ринкову ставку процентів по кредиту у зв`язку із чим номінальна сума кредиту (балансова вартість) є амортизованою собівартістю.
Посилається на приписи пункту 39 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України, відповідно до якого платник податку на прибуток підприємств не змінює фінансового результату до оподаткування на суму доходів та витрат, не зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту, що визнаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності внаслідок реструктуризації зобов`язань на умовах плану реструктуризації, погодженого згідно із законом щодо фінансової реструктуризації, або плану санації, затвердженого згідно із статтею 6 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з урахуванням особливостей, встановлених законом щодо фінансової реструктуризації.
Вказує, на помилковість розрахунків дисконтування, здійснених відповідачем під час перевірки та неврахування необхідності погашення відсотків згідно плану фінансової реструктуризації грошового зобов`язання. Крім того, зазначає, що контролюючий орган використав середню річну облікову ставку рефінансування НБУ як ефективну ставку дисконтування без зазначення будь яких нормативних джерел, які надають можливість застосування такої у спірних правовідносинах.
Також зазначає, що відповідно до документів, що були надані під час перевірки, в т.ч. документів, які надавались при оскарження податкового-повідомлення рішення в адміністративному порядку, ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» за період 2022 року, 2023 року та 1 квартал 2024 року провело нарахування резерву на суму 5 909 695,67 грн і зменшило резерв на 4 793 028,47 грн, у зв`язку із чим, позивачу необхідно провести коригування в декларації з податку на прибуток лише на суму 1 116 667 грн.
Посилається, що Державне агентство з інтелектуальної власності Республіка Молдова є бюджетною установою, а тарифи на послуги, що надаються нею, затверджуються Урядом Республіка Молдова, тобто підлягають державному регулюванню згідно із Законом Республіки Молдова № 114 від 07.03.2014 «Щодо Державного агентства інтелектуальної власності», відповідно вказує про відсутність підстав для збільшення фінансового результату з податку на прибуток на 30 відсотків.
Крім того, вказує, що із наданого додатку до податкового повідомлення-рішення слідує, що інформація внесене некоректно та не відповідає зазначеним назвам стовбців, а детальний розрахунок рішення (по кожній сумі, яка загалом складає суму податкового повідомлення-рішення 208 976 523 грн) та посилання на норми Податкового кодексу України та/або іншого законодавства, відповідно до якого було зроблено такий розрахунок відсутній.
У зв`язку із зазначеним зазначає, що оскаржуване повідомлення-рішення направлене в порушення вимог ст. 58 Податкового кодексу України та п. 1-3 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204.
У зв`язку із зазначеним ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» не визначило та не відобразило фінансовий дохід (занижено дохід) від дисконтування довгострокової кредиторської заборгованості та не здійснювало амортизацію дисконту протягом строку користування на кожну наступну дату балансу (занижено витрати).
Вказує, що при дослідженні додатка РІ до рядка 03 Декларацій «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України» за 2022, 2023 роки та І квартал 2024 року, а саме різниці, на які збільшується фінансовий результат, ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» не віднесено витрати на створення резерву сумнівних боргів у сумі 5 909 695 грн до рядка 2.1.2 додатка РІ (сума витрат на формування резерву сумнівних боргів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Також, посилається що товариством не надано обґрунтування щодо підтвердження придбання товарів (робіт, послуг) за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки» по взаємовідносинах з контрагентом – нерезидентом Державне агентство з інтелектуальної власності Республіка Молдова (Республіка Молдова, Кишинів) за 2017, 2019 роки.
Також, зазначає, що доводи ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» є безпідставними, у зв`язку із чим в задоволенні позову просить суд відмовити.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі № 320/4444/25 відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати таку за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання на 24 лютого 2025 року об 11:30 год.
12.02.2025 до суду надійшов відзив із доказами.
24.02.2025 судове засідання знято з розгляду у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Войтовича І.І.
Наступне судове засідання призначено на 18 березня 2025 року об 09:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.
18.03.2025, в судовому засіданні, за участі представника позивача Прокопенко Я.Ю. та представника відповідача Вовкотруб Д.В., надано час представнику позивача ознайомитися із відзивом на позовну заяву, підготувати відповідь на відзив та представнику відповідача підготувати правову позицію щодо поданого позивачем клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні у зв`язку із чим оголошено перерву у судовому засіданні.
Наступне судове засідання призначено на 07 квітня 2025 року об 11:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.
26.03.2025 представником позивача подано додаткові докази до справи.
02.04.2025 до суду надійшла відповідь на відзив із доказами.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.04.2025 у справі № 320/4444/25 задоволено заяву представника позивача Прокопенко Я.Ю. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
07.04.2025, в судовому засіданні, за участі представника позивача Прокопенко Я.Ю. (поза межами приміщення суду) та представника відповідача Вовкотруб Д.В., відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у закритому судовому засіданні. 
Крім того, за наслідками проведених підготовчих дій, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 у справі № 320/4444/25 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14 травня 2025 року об 10:30 год.
14.05.2025 судове засідання знято з розгляду у зв`язку із технічними несправностями, які унеможливлюють його фіксування.
Наступне судове засідання призначено на 04 червня 2025 року об 13:15 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.
04.06.2025, в судовому засіданні, за участі представника позивача Прокопенко Я.Ю. (поза межами приміщення суду) та представника відповідача Вовкотруб Д.В., заслухано представників сторін та викликано для допиту як свідка податкового ревізора-інспектора, яким було проведено перевірку для надання ним пояснень та оголошено перерву у судовому засіданні.
Наступне судове засідання призначено на 07 липня 2025 року об 10:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.
07.07.2025, в судовому засіданні, за участі представника позивача Прокопенко Я.Ю. (поза межами приміщення суду) та представника відповідача Вовкотруб Д.В., допитано свідка ОСОБА_1 та зобов`язано представника відповідача надати детальний розрахунок до податкового повідомлення-рішення у зв`язку із чим оголошено перерву у судовому засіданні.
Наступне судове засідання призначено на 03 вересня 2025 року об 10:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.
20.08.2025 відповідачем долучено докази.
03.09.2025 судове засідання знято з розгляду у зв`язку із несправністю системи ВКЗ.
Наступне судове засідання призначено на 01 жовтня 2025 року об 10:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.
01.10.2025, в судовому засіданні, за участі представника позивача Прокопенко Я.Ю. (поза межами приміщення суду) та представника відповідача Вовкотруб Д.В., надано час представнику відповідача надати з`ясувати інформацію щодо питання, заданого у судовому засіданні у зв`язку із чим оголошено перерву у судовому засіданні.
Наступне судове засідання призначено на 10 листопада 2025 року об 11:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.
07.11.2025 представником відповідача долучено додаткові докази.
10.11.2025 судове засідання знято з розгляду у зв`язку із несправністю системи ВКЗ.
Наступне судове засідання призначено на 10 грудня 2025 року об 11:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.
10.12.2025 судове засідання знято з розгляду у зв`язку із несправністю системи ВКЗ.
Наступне судове засідання призначено на 26 січня 2026 року об 12:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.
26.01.2026, в судовому засіданні, за участі представника позивача Прокопенко Я.Ю. (поза межами приміщення суду) та представника відповідача Вовкотруб Д.В., заслухано представників сторін та оголошено перерву.
Наступне судове засідання призначено на 02 березня 2026 року об 09:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.
02.03.2026 судове засідання знято з розгляду у зв`язку із несправністю системи ВКЗ.
Наступне судове засідання призначено на 25 березня 2026 року об 09:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.
25.03.2026, в судовому засіданні, за участі за участі представника позивача Прокопенко Я.Ю., представника відповідача Вовкотруб Д.В., судом заслухано сторін, встановлено їх позиції, доводи, обґрунтовані поданими суду доказами.
За наслідками розгляду справи, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду від 25.03.2026 та повідомлено про строки виготовлення повного тексту рішення впродовж десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Встановлені обставини судом
Головним управлінням ДПС у м. Києві відповідно до статті 20, 77, 82 Податкового кодексу України, плану – графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 2024 рік, на підставі наказу від 25.06.2024 № 4373-п, проведена планова виїзна перевірка ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2017 по 31.03.2024, валютного - за період з 01.10.2017 по 31.03.2024, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 31.03.2024 та іншого законодавства за відповідний період.
17.09.2024 посадовими особами відповідача складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» № 104387/Ж5/26-15-07-01-06-20/32979319.
Посадовими особами відповідача встановлено порушення ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА»:
- п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139, пп. 140.5.4, п. 140.5, пп. 140.4.4 п. 140.4 ст. 140 Податкового кодексу України, ст. 4, ч. 5 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування за І квартал 2024 року на суму 208 976 523 гривень;
- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України, а саме: заниження показників в Додатку РІ на суму 9 381 грн., в т.ч. по роках: за 2017 рік на суму 4 898 грн (р. 3.1.7); за 2019 рік на суму 4 483 грн. (р. 3.1.6.1);
- пп. 49.18.2 ст. 49, ст. 137.4 Податкового кодексу України, а саме: товариством подано до ГУ ДПС у м. Києві податкову декларацію з податку на прибуток за 2021 рік з порушенням термінів подання;
- пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14, п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, пп. 5 п. 4 розділу V Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» від 28.01.2016 № 21 в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет на суму 148 569 грн за травень 2020 року;
- п. 89 підрозділ 2 розділ XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в результаті чого несвоєчасно зареєстровано податкові накладні за лютий, березень 2024 року;
- п. 49.2, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, ст. 51, п. 70.16 ст. 70, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, р. II «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску», затвердженого наказом Мінфіну України від 13.01.2015 №4, а саме, несвоєчасне подання податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, за 1 квартал 2022 року (фактично подано 17.05.2022, термін подання до 10.05.2022);
- п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в результаті несвоєчасного подання звітності про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) за 1 квартал 2022 року;
- ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»;
- п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, п. 8.1, п. 8.4, п. 8.5 розділу VIIІ Порядку обліку платників податків і зборів ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» не подано повідомлення по 6 об`єктах за ф. №20-ОПП, пов`язаних з оподаткування або через які провадиться діяльність до ГУ ДПС у м. Києві;
- пп. 141.4.4 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України, а саме не сплачено до бюджету податок на прибуток іноземних юридичних осіб за ставкою 6% при виплаті ВАТ «Торфопредприятие Глинка» (Республіка Білорусь) доходу у вигляді фрахту на загальну суму 1 708 грн, в тому числі за 2017 рік - 1 133 грн., за півріччя 2018 року - 575 гривень;
- п. 46.1 ст. 46, пп. 49.18.2 п. 49.18. ст. 49 Податкового кодексу України, а саме не подано додаток ПН до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2017 рік та півріччя 2018 року.
Не погоджуючись із висновками акта перевірки, ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» подало заперечення на акт перевірки від 17.09.2024 № 104387/Ж5/26-15-07-01-06-20/32979319 в яких прохалося скасувати висновки акта перевірки в частині встановлених порушень.
Листом від 15.10.2024 № 82344/6/26-15-07-01-06-08 «Про розгляд заперечення» висновки акта перевірки викладено в новій редакції.
За результатом виявлених порушень, відповідачем складено, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 17.10.2024 № 1176100701, яким зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 208 976 523 грн.
ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» в порядку адміністративного оскарження подало скаргу до Державної податкової служби України, серед іншого, на податкове повідомлення-рішення від 17.10.2024 № 1176100701.
Рішенням Державної податкової служби України від 03.01.2025 № 152/6/99-00-06-01-01-06 скаргу задоволено частково, проте, податкове повідомлення-рішення від 17.10.2024 № 1176100701 - залишено без змін.
Не погоджуючись з обґрунтованістю вищезазначених доводів контролюючого органу та, як наслідок, правомірністю спірного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Застосовані судом норми права та висновки суду
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зокрема, в силу ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
За ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 826/15741/18, з метою безумовного дотримання конституційного принципу, визначеного у статті 129 Конституції України, в частині третій статті 2 та статті 9 КАС України закріплено, що до основних засад (принципів) адміністративного судочинства належить, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.
Принцип змагальності судового провадження охоплює собою право особи, крім можливості подавати власні докази, знати про існування всіх представлених доказів та пояснень іншими учасниками справи, оскільки вони можуть вплинути на рішення суду, мати можливість знайомитись з матеріалами справи та робити з них копії, а також володіти відповідними знаннями (залучати професійного представника) та змогу коментувати представлені докази та пояснення у належній формі та у встановлений час.
Таким чином, принцип змагальності спільно з принципом рівності є одним з основних елементів поняття "право на справедливий суд", що гарантоване Конвенцією.
Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вказана норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Вирішуючи цей спір суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (в редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин) (надалі – ПК України).
Згідно із пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Стосовно не визначення та не відображення фінансового доходу (заниження доходу) від дисконтування довгострокової кредиторської заборгованості на загальну суму 316 326 846 грн та не здійснення амортизації дисконту протягом строку користування на кожну наступну дату балансу, тобто заниження витрат в загальному розмірі 125 984 523 грн., суд зазначає наступне.
Так, судом встановлено, що 01.08.2012 між ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» (Позичальник) та ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (Банк) укладено договір кредитної лінії № 604/31/6 (надалі – Договір № 604/31/6), відповідно до якого Банк зобов`язується надати на умовах цього Договору, а Позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені цим Договором строки Кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором. (п. 2.1 Договору № 604/31/6)
Відповідно до п. 2.2 Договору № 604/31/6, кредит надається у вигляді невідновлюваної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше "01" серпня 2020 року.
Згідно із п. 2.3 Договору № 604/31/6, сторони погодили суму Максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 271 000 000 (двісті сімдесят один мільйон) гривень.
Підпунктом 2.3.3 п. 2.3 Договору № 604/31/6 сторони погодили збільшення/зменшення Діючого ліміту кредитування в строки згідно з зазначеним у цьому підпункті графіку.
Сторонами також укладено ряд додаткових договорів до Договору кредитної лінії № 604/31/6 від 01.08.2012.
Так, додатковим договором № 4 від 26.11.2013 до Договору кредитної лінії № 604/31/6 від 01.08.2012 (надалі – Додатковий договір № 4), сторони погодили викласти пункт 2.3 Кредитного договору в новій редакції, а саме: «Сторони погодили суму Максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 328 400 000,00 (триста двадцять вісім мільйонів чотириста тисяч) гривень.» (пп. 1.1.2 п. 1.1 Додаткового договору № 4).
Крім того, пп. 1.1.3 п. 1.1 Додаткового договору № 4 сторони виклали підпункт 2.3.3. пункту 2.3 Кредитного у новій редакції та погодили збільшення/зменшення Діючого ліміту кредитування в строки згідно з зазначеним графіком.
Додатковим договором від 30.05.2014 № 7 до Договору кредитної лінії № 604/31/6 від 01.08.2012 зменшено розмір кредитної ставки до 14% на період з 01.05.2014 по 31.08.2014, з 01.09.2014 до кінця строку кредитування – 17%.
Додатковим договором від 05.12.2014 № 8 до Договору кредитної лінії № 604/31/6 від 01.08.2012 погоджено розмір кредитної ставки до 10% на період з 01.05.2014 по 31.08.2016, з 01.09.2016 до кінця строку кредитування – 24,51%.
Додатковим договором від 07.06.2016 № 11 до Договору кредитної лінії № 604/31/6 від 01.08.2012 змінено розмір кредитної ставки до 10% на період з 01.05.2014 по 30.06.2017, з 01.07.2017 до кінця строку кредитування – 26,9%.
Додатковим договором від 16.03.2018 № 13 до Договору кредитної лінії № 604/31/6 від 01.08.2012 зменшено розмір кредитної ставки до 0,1% та встановлено термін повернення кредиту до 31.12.2029.
Водночас, 16.03.2018 ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» за участі ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» укладено План реструктуризації у процесі фінансової реструктуризації грошового зобов`язання відповідно до якого розпочато процедуру реструктуризації боргу позивача та визначено основні умови.
З вказаного Плану реструктуризації у процесі фінансової реструктуризації грошового зобов`язання слідує наступне:
- станом на 15 травня 2017 року Боржник мав непогашену заборгованість перед Банком та визнав свій фінансовий стан критичним;
- 19 вересня 2017 року було розпочато процедуру фінансової реструктуризації Боржника відповідно до Закону України «Про фінансову реструктуризацію»;
- 15 грудня 2017 року на зборах залучених кредиторів (протокол № 2) було прийнято рішення щодо продовження строку для завершення переговорів та затвердження плану реструктуризації Боржника на наступні 90 днів у відповідності до Закону України «Про фінансову реструктуризацію»;
- Товариством з обмеженою відповідальністю «Ернст енд Янг», призначеним на підставі рішення Банку як залученого кредитора від 20 вересня 2017 року незалежним експертом відповідно до Закону України «Про фінансову реструктуризацію», та рішення про залучення якого прийняте на зборах залучених кредиторів від 28 вересня 2017 року (протокол № 1), 14 березня 2018р. надано Звіт Незалежного експерта, в якому діяльність Боржника визнана перспективною.
Умови та порядок проведення процедури добровільної фінансової реструктуризації боржника із вжиттям заходів визначає Закон України «Про фінансову реструктуризацію».
Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансову реструктуризацію», процедура фінансової реструктуризації - комплекс заходів з реструктуризації грошового зобов`язання та/або господарської діяльності боржника, що здійснюється на умовах та в порядку, встановлених цим Законом.
Згідно із ч. 8 розд. ІХ Закону України «Про фінансову реструктуризацію», у разі здійснення банком реструктуризації зобов`язань боржника відповідно до Закону України "Про фінансову реструктуризацію" банк може встановлювати процентні ставки та комісійні винагороди на рівні, нижчому за собівартість банківських послуг у цьому банку".
Так, як зазначено вище, 16.03.2018 укладено План реструктуризації у процесі фінансової реструктуризації грошового зобов`язання відповідно до якого розпочато процедуру реструктуризації боргу позивача та визначено основні умови.
Разом з тим, наказом ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» від 16.03.2018 № Г/2018-16-03 у зв`язку із зміною обставин на яких базувалася оцінка амортизованої (справедливої) вартості довгострокових кредитів банку, а саме, застосовування ефективної ставки відсотка, з врахуванням судження управлінського персоналу при визначенні справедливої вартості, що відображає останню наявну достовірну інформацію з 16.03.2018 визнано ринковою ставку 0,1% процентів річних для цілей для визначення амортизованої (справедливої) вартості дисконтування довгострокового зобов`язання (кредиту) перед ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (п. 1 зазначеного Наказу).
Зазначені обставини фактично змінили умови повернення позивачем кредиту ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», зокрема, й ставку кредиту, яка внаслідок здійснення процедури реструктуризації боргу вважається ринковою та погоджена сторонами.
Водночас, в акті перевірки відповідач зазначає, що якщо ж кредит та сплата є довгостроковими, то необхідно провести дисконтування грошових потоків, на суму дисконту визнати дохід, а в подальшому визнавати фінансові витрати в процесі амортизації такого дисконту.
ГУ ДПС у м. Києві зазначено, що: «Операція дисконтування зводиться до формули PV = FV / (1+і)», де FV - майбутня вартість, PV - теперішня вартість, і - ставка дисконтування; n - строк (число періодів) та наводить необхідність відображення в бухгалтерському обліку здійснення операцій з дисконтування заборгованості.
Водночас, з додатку 7б до акта перевірки слідує, що відповідач використав середню відсоткову ставку на рік інформацію НБУ за процентами ставки за кредитами та депозитами.
Тобто, ефективною ставкою дисконтування відповідач уважає облікову ставку НБУ.
Водночас, виходячи зі змісту положень пункту Б5.1.1. МСФЗ-9, справедлива вартість довгострокової позики визначається шляхом використання ринкової ставки відсотка для подібного інструмента (з точки зору валюти, строку, типу ставки відсотка й інших чинників) із аналогічним кредитним рейтингом.
Тому, зважаючи на умови отриманого позивачем кредиту (з урахуванням валюти, строку та відсоткової ставки), для встановлення ринкової ставки щодо подібного фінансового інструмента треба використовувати показники, які враховують зазначені чинники.
Облікова ставка НБУ не враховує ці чинники з огляду на те, що відповідно до пункту 2 Положення про процентну політику НБУ, затвердженого Постановою Правління НБУ від 21.04.2016 № 277 (надалі - Положення № 277), процентна політика НБУ - установлення та застосування Національним банком облікової (ключової) процентної ставки та інших процентних ставок за його операціями з метою досягнення цілей грошово-кредитної політики.
Згідно із ч. 1 п. 4 Положення № 277, завданнями процентної політики Національного банку є:
- досягнення визначеної в розділі II цього Положення операційної цілі процентної політики Національного банку шляхом визначення процентних ставок за інструментами регулювання ліквідності банків;
- посилення дієвості процентного каналу трансмісійного механізму грошово-кредитної політики через установлення процентних ставок за операціями Національного банку, які проводяться з метою розвитку фінансових ринків, що сприяє забезпеченню впливу зміни короткострокової процентної ставки міжбанківського ринку на вартість середньо- та довгострокових фінансових ресурсів.
Операційна ціль процентної політики Національного банку полягає в утриманні гривневих короткострокових міжбанківських ставок на рівні, близькому до рівня облікової (ключової) ставки, у межах коридору процентних ставок за інструментами постійного доступу (п. 6 Положення № 277).
Пунктами 7-8 Положення № 277 передбачено, що індикатором вартості короткострокових гривневих ресурсів на міжбанківському ринку України для цілей процентної політики є Український індекс міжбанківських ставок овернайт (далі - UONIA).
Національний банк здійснює розрахунок та оприлюднює значення UONIA за відповідний робочий день, а також повний архів значень UONIA починаючи з часу започаткування його розрахунку на сторінці офіційного Інтернет-представництва Національного банку.
У відповідності до п. 13 Положення № 277, Національний банк установлює процентні ставки за інструментами постійного доступу з надання та вилучення ліквідності на термін овернайт (за кредитами овернайт та депозитними сертифікатами овернайт) у прив`язці до облікової ставки. Процентні ставки за інструментами постійного доступу формують коридор процентних ставок з метою утримання гривневих короткострокових міжбанківських ставок на рівні, близькому до рівня облікової ставки.
Таким чином, облікова ставка НБУ стосується: значення вартості гривневих грошових ресурсів на міжбанківському ринку; для кредитів до наступного дня та кредитів, які надаються НБУ іншим банкам.
Відповідно, облікова ставка НБУ не може вважатися ринковою ставкою відсотка для аналогічного до фінансового інструменту за Кредитним договором.
Також, пунктом Б5.1.1 Додатка Б до Міжнародного стандарту фінансової звітності 9 «Фінансові інструменти» визначено, що для оцінки справедливої вартості позики, виданої на неринкових умовах, необхідно продисконтувати всі майбутні грошові надходження по такій позиції за переважаючою ринковою ставкою відсотка для аналогічного інструмента з аналогічним кредитним рейтингом.
Під аналогічним інструментом розуміється кредит або позика з аналогічним терміном, валютою, типом відсоткової ставки, схемою руху грошових коштів, наявністю застави і базою для нарахування відсотків.
Справедлива вартість виданої позики дорівнюватиме величині усіх майбутніх грошових потоків, дисконтованих за ринковою ставкою відсотка на подібний інструмент (подібний за валютою, строками, типом ставки відсотка та іншими ознаками). Різниця між сумою позики та її справедливою вартістю є витратами. Водночас, в процесі амортизації фінансового активу визнаються фінансові доходи (п.5.7.2 МСФЗ 9).
Згідно з параграфом К384 Додатка В до МСФЗ 9 грошові потоки, пов`язані з короткостроковою дебіторською заборгованістю, не дисконтують, якщо вплив дисконтування є несуттєвим.
Кращим свідченням справедливої вартості є ціни котирування на активному ринку. Якщо ринок для фінансового інструмента не є активним, суб`єкт господарювання встановлює справедливу вартість, застосовуючи метод оцінювання. Мета застосування методу оцінювання - встановити, якою буде ціна операції на дату оцінки в обміну між незалежними сторонами, виходячи з звичайних міркувань бізнесу (пункт 5.4.2 МСФЗ 9).
Фінансовий інструмент вважається котируваним на активному ринку, якщо ціни котирування легко і регулярно доступні (за допомогою біржі, дилера, брокера, промислової групи, служби інформації про ціни або регулівного органу) та відображають фактичні й регулярно здійснювані ринкові операції між незалежними сторонами. Справедлива вартість визначається як ціна, узгоджена між зацікавленим покупцем та зацікавленим продавцем в операції незалежних сторін. Мета визначення справедливої вартості для фінансового інструмента, який відкрито купується та продається на активному ринку - отримати ціну, за якою відбулась би операція з цим інструментом (тобто без модифікації або перепакування інструмента) на кінець звітного періоду на найсприятливішому активному ринку, до якого суб`єкт господарювання має безпосередній доступ (пункт Б5.4.3 МСФЗ 9).
Якщо ринок для фінансового інструмента не є активним, суб`єкт господарювання встановлює справедливу вартість, застосовуючи метод оцінювання. Цей метод базується на застосуванні останніх ринкових операцій між обізнаними, зацікавленими та незалежними сторонами (якщо вони доступні), посиланні на поточну справедливу вартість іншого інструмента, який є практично таким самим, аналізі дисконтованих грошових потоків та моделі опціонного ціноутворення. Якщо є метод оцінювання, який зазвичай використовують учасники ринку для визначення ціни інструмента, і доведено, що він надає достовірні оцінки цін, отриманих у фактичних ринкових операціях, то суб`єкт господарювання застосовує цей метод (пункт Б5.4.6 МСФЗ 9).
Виходячи з положень МСФЗ, перед тим як оцінювати грошові потоки платник податків сам має право визначити за якою методикою їх оцінювати: за ціною котирування ціни на активному ринку чи, застосовуючи метод оцінювання, у разі відсутності активного ринку.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.01.2023 у справі № 640/10524/20.
Водночас, суд зазначає, що здійснення дисконтування при відповідності кредитної ставки ринковій ставці, у разі отримання кредитів та позик на ринкових умовах, дисконтування від отримання кредиту та позики втрачає будь-який сенс, оскільки нараховані відсотки нівелюють будь-які економічні вигоди, що підтримано й Верховним Судом у постанові від 13.10.2025 у справі № 640/13380/20.
Також, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 640/16539/20 зазначено наступне: «Важливою обставиною у даній справі є також неврахування податковим органом, що договори позики передбачали сплату процентів (10%-12%) за користування позикою. Відповідачем під час перевірки взагалі не досліджувалось питання чи відповідає ринковій договірна ставка процента. Разом з тим, у разі якщо договірна ставка відповідає ринковій, то теперішня вартість заборгованості дорівнює номінальній. В такому випадку дисконт за рахунок ринкових відсотків дорівнює нулю.»
Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що позивачем використовувалася ринкова ставка відсотка по кредитному договору, що не спростовано відповідачем ні в акті перевірки, ні в ході судового розгляду.
Крім того, 11.11.2024 ТОВ «АУДИТОРСЬКА ФІРМА «МФМ КОНСАЛТИНГ» складено звіт про узгоджені процедури щодо надання висновків за результатами перевірки фактів дотримання вимог МСФЗ та податкового законодавства при відображенні довгострокових зобов`язань у структурі балансу та податковій звітності за період з 01.10.2017 р. по 31.03.2024 р. в умовах здійснення діяльності згідно закону України «Про фінансову реструктуризацію».
Відповідно до висновків зазначеного звіту, перевіркою фактів дотримання вимог МСФЗ та податкового законодавства при відображенні довгострокових зобов`язань у структурі балансу та податковій звітності за період з 01.10.2017 р. по 31.03.2024 р. в умовах здійснення діяльності згідно Закону України «Про фінансову реструктуризацію» - відхилень не виявлено.
Крім того, Законом України від 24.12.2015 № 909-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» внесено зміни до ПК України та доповнено підрозділ 4 розділу ХХ, зокрема, пунктом 39, яким встановлено, що: «На період дії закону щодо фінансової реструктуризації платник податку на прибуток підприємств:
1) зменшує фінансовий результат до оподаткування:
на суму доходів, визнаних ним відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності внаслідок списання йому податкового боргу, анулювання (прощення) та/або розстрочення (відстрочення) його зобов`язань відповідно до положень пункту 37 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу та закону щодо фінансової реструктуризації;
на суму доходів, визнаних ним відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності у зв`язку з розформуванням резервів внаслідок реструктуризації ним зобов`язань відповідно до плану реструктуризації, погодженого згідно із законом щодо фінансової реструктуризації, або плану санації, затвердженого згідно із статтею 6 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з урахуванням особливостей, встановлених законом щодо фінансової реструктуризації, якщо оподаткування таких резервів регулюється нормами пункту 139.3 статті 139 цього Кодексу;
2) збільшує фінансовий результат до оподаткування:
на одну третю частину суми доходів, визнаних у зв`язку із зменшенням (розформуванням) резервів, на яку зменшувався його фінансовий результат до оподаткування згідно з підпунктом 1 цього пункту, в кожному з трьох років, наступних за роком, у якому було погоджено план реструктуризації згідно із законом щодо фінансової реструктуризації або затверджено план санації згідно із статтею 6 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з урахуванням особливостей, встановлених законом щодо фінансової реструктуризації;
3) не змінює фінансового результату до оподаткування:
на суму використаного резерву внаслідок анулювання (прощення) зобов`язання на умовах плану реструктуризації, погодженого згідно із законом щодо фінансової реструктуризації, або плану санації, затвердженого згідно із статтею 6 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з урахуванням особливостей, встановлених законом щодо фінансової реструктуризації;
на суму доходів та витрат, не зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту, що визнаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності внаслідок реструктуризації зобов`язань на умовах плану реструктуризації, погодженого згідно із законом щодо фінансової реструктуризації, або плану санації, затвердженого згідно із статтею 6 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з урахуванням особливостей, встановлених законом щодо фінансової реструктуризації.»
Законом України від 20.12.2019 № 425-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку із вдосконаленням процедури проведення фінансової реструктуризації та щодо вдосконалення оподаткування операцій фінансового лізингу» до пункту 39 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України внесено зміни та в абзаці першому слова "На період дії закону щодо фінансової реструктуризації" замінено словами і цифрами "Тимчасово, до 1 січня 2023 року".
Крім того, у підпункті 3 слово "погодженого" замінено словом "підписаного", а слова і цифру "згідно із статтею 6 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" - словами "згідно із законодавством, що регулює відносини з питань відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Також, Законом України від 03.11.2022 № 2719-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу» внесено зміни до підрозділу 4 розділу ХХ ПК України та в абзаці першому пункту 39 цифри "2023" замінено цифрами "2028".
З моменту доповнення підрозділу 4 розділу пунктом 39, абзацом 2 пункту 3 пункту 39 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України прямо передбачено, що платник податку на прибуток підприємств, безвідносно до редакцій вказаного пункту, не змінює фінансового результату до оподаткування на суму доходів та витрат, не зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту, що визнаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності внаслідок реструктуризації зобов`язань на умовах плану реструктуризації.
Так, як вже встановлено судом, 16.03.2018 ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» за участі ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» укладено План реструктуризації у процесі фінансової реструктуризації грошового зобов`язання відповідно до якого розпочато процедуру реструктуризації боргу позивача та визначено основні умови, у зв`язку із чим, відповідно до приписів пункту 39 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України платник податків не мав змінювати фінансовий результат до оподаткування на суму доходів та витрат, які не зазначені у підпунктах 1 і 2 вказаного пункту, до яких не входить збільшення чи зменшення фінансового результату від оподаткування при відображенні товариством довгострокових зобов`язань.
Таким чином, суд вважає висновки контролюючого органу в цій частині необґрунтованими, а відповідно, податкове повідомлення-рішення в цій частині підлягає скасуванню.
Щодо заниження об`єкту оподаткування податком на прибуток та не віднесення витрат на створення резерву сумнівних боргів на загальну суму 5 909 695 грн. слідує наступне.
Так, в акті перевірки відповідач зазначив, що при дослідженні додатка РІ до рядка 03 Декларацій „Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України” за 2022, 2023 роки та І квартал 2024 року, а саме різниці, на які збільшується фінансовий результат, ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» не віднесено витрати на створення резерву сумнівних боргів у сумі 5 909 695 грн до рядка 2.1.2 додатка РІ (сума витрат на формування резерву сумнівних боргів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (підпункт 139.2.1 пункту 139.2 статті 139 розділу III Податкового кодексу України).
Згідно із пп. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139 ПК України, фінансовий результат до оподаткування збільшується:
на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів або понад резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів).
Водночас, відповідно до пп. 139.2.2 п. 139.2 ст. 139 ПК України, фінансовий результат до оподаткування зменшується:
на суму коригування (зменшення) резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму списаної дебіторської заборгованості (у тому числі за рахунок створеного резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів), що відповідає ознакам, визначеним підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
Таким чином, зменшення фінансового результату до оподаткування, визначеного в бухгалтерському обліку платника у зв`язку зі зменшенням величини резерву сумнівних боргів, підлягає коригуванню в податковому обліку, відповідно до положень підпункту 139.2.2 пункту 139.2 статті 139 ПК України.
Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 820/5644/17.
Так, як зазначає позивач, відповідно до документів, що були надані під час перевірки, в т.ч. документів, які надавались при оскарження податкового-повідомлення рішення в адміністративному порядку (Оборотно-сальдова відомість по рахунку: 381 за період 01.10.22 31.03.24 та Картка рахунку: 381 за 01.10.22 - 31.03.24), ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» за період 2022 року, 2023 року та 1 квартал 2024 року провело нарахування резерву на суму 5 909 695,67 грн (Дт 944 - Кт 38) і зменшило резерв на 4 793 028,47 грн (Дт 38 - Кт 719).
Вказані документи містяться в матеріалах справи та підтверджують, зокрема, зменшення резерву сумнівних боргів у розмірі 4 793 028,47 грн.
У зв`язку із зазначеним товариство вказує на необхідність проведення коригування в декларації з податку на прибуток лише на суму 1 116 667,25 грн.
Зазначені обставини надання вказаних документів відповідачем не заперечується та не спростовуються.
Водночас, позивачем надано копію додатка РІ до рядка 03 РІ податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2024 рік з якого вбачається, що товариством відображено відповідні коригування у рядку 2.1.2 (різниці, на які збільшується фінансовий результат) та рядку 2.2.2 (різниці, на які зменшується фінансовий результат) та відображено показники з урахуванням нарахування резерву на суму 5 909 695,67 грн та зменшення на 4 793 028,47 грн.
Таким чином, висновки відповідача щодо не віднесення витрат на створення резерву сумнівних боргів у сумі 5 909 695 грн є безпідставними в частині 4 793 028,47 грн. 
Водночас, висновки в частині не віднесення витрат на створення резерву сумнівних боргів у розмірі 1 116 667,25 грн є обґрунтованими та не заперечуються позивачем, а відтак скасуванню не підлягають.
Стосовно збільшення фінансового результату податкового (звітного) періоду на 30 відсотків по операціям із Державним агентством з інтелектуальної власності Республіка Молдова, суд зазначає слідуюче.
Так, в акті перевірки (з урахуванням відповіді на заперечення) відповідач зазначає, що ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» у 2017 та 2019 роках здійснювало взаємовідносини із контрагентами-постачальниками, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1045 «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, та визнання таким, що втратило чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 р. № 977», а саме, із Державним агентством з інтелектуальної власності Республіка Молдова.
ГУ ДПС у м. Києві також зазначає, що в ході проведення перевірки, головному бухгалтеру ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» з метою дотримання вимог пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України, вручено запит від 06.08.2024 № б/н щодо надання підтвердження придбання товарів (робіт, послуг) за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки» (обґрунтування ціни придбання за принципом "витягнутої руки") по взаємовідносинах з контрагентом – нерезидентом Державним агентством з інтелектуальної власності Республіка Молдова (Республіка Молдова) 2017, 2019 роки.
Відповідач вказує, що товариством не надано обґрунтування щодо підтвердження придбання товарів (робіт, послуг) за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки» по взаємовідносинах з контрагентом – нерезидентом Державним агентством з інтелектуальної власності Республіка Молдова (Республіка Молдова) 2017, 2019 роки.
Відповідно до пп. 39.1.1 п. 39 ПК України, платник податку, який бере участь у контрольованій операції, повинен визначати обсяг його оподатковуваного прибутку відповідно до принципу "витягнутої руки".
Згідно із пп. 39.1.2 п. 39 ПК України, обсяг оподатковуваного прибутку, отриманого платником податку, який бере участь в одній чи більше контрольованих операціях, вважається таким, що відповідає принципу "витягнутої руки", якщо умови зазначених операцій не відрізняються від умов, що застосовуються між непов`язаними особами у співставних неконтрольованих операціях.
Підпунктом 3.2.1.1 підпункту 3.2.1 пункту 3.2 ПК України визначено, що контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме:
а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту;
б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів;
в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав;
г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України.
У разі внесення змін до переліку організаційно-правових форм нерезидентів у розрізі держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до цього підпункту, вони набирають чинності з 1 січня звітного року, що настає за календарним роком, у якому внесено такі зміни;
Якщо нерезидентом, організаційно-правова форма якого включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "г" цього підпункту, у звітному році сплачувався податок на прибуток (корпоративний податок), господарські операції платника податків з таким нерезидентом за відсутності критеріїв, визначених підпунктами "а" - "в" цього підпункту, визнаються неконтрольованими;
ґ) господарські операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні.
Якщо нерезидентом, організаційно-правова форма якого включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "г" цього підпункту, у звітному році сплачувався податок на прибуток (корпоративний податок), господарські операції платника податків з ним за відсутності критеріїв, визначених підпунктами "а"-"в" цього підпункту, визнаються неконтрольованими.
Також, підпунктом 3.2.1.2 підпункту 3.2.1 пункту 3.2 ПК України передбачено, що під час визначення переліку держав (територій) для цілей підпункту "в" підпункту 39.2.1.1 цього підпункту Кабінет Міністрів України враховує такі критерії:
держави (території), у яких ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні, або які надають суб`єктам господарювання пільгові режими оподаткування, або в яких особливості розрахунку бази оподаткування фактично дозволяють суб`єктам господарювання не сплачувати податок на прибуток підприємств (корпоративний податок) або сплачувати його за ставкою, на 5 і більше відсоткових пунктів нижчою, ніж в Україні;
держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією;
держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією;
Операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з 1 січня звітного року, наступного за календарним роком, у якому держави (території) було включено до такого переліку.,
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 року № 1045 «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, та визнання таким, що втратило чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 977» затверджено перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, згідно з додатком.
До вказаного переліку включена, у тому числі Республіка Молдова.
Положеннями пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України встановлено, що фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пункті 140.2 та підпункті 140.5.6 цього пункту, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), придбаних у:
- неприбуткових організацій, внесених до Реєстру неприбуткових установ та організацій на дату такого придбання, крім випадків, коли сума вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг, придбаних у таких організацій, сукупно протягом звітного (податкового) року не перевищує 25 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, та крім бюджетних установ, Накопичувального фонду, недержавних пенсійних фондів і неприбуткової організації, яка є об`єднанням страховиків, якщо участь страховика у такому об`єднанні є умовою проведення діяльності такого страховика відповідно до закону;
- нерезидентів (у тому числі пов`язаних осіб - нерезидентів), зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу;
- нерезидентів, організаційно-правова форма яких включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "г" підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі податок з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи.
Вимоги цього підпункту не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких витрат підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом "витягнутої руки" відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.
З наведеної норми вбачається, що платник податків зобов`язаний збільшити свій фінансовий результат на 30 відсотків у разі вчинення господарських операцій з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України або організаційно-правова форма яких включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, крім випадків віднесення таких операцій до контрольованих або підтвердження платником податків рівня цін за правилами «витягнутої руки».
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.11.2023 у справі № 640/329/20.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем не підтверджено рівня цін за правилами «витягнутої руки» та не надано жодних належних обґрунтувань, що вказані операції відносяться до контрольованих.
Посилання ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» на те, що Державне агентство з інтелектуальної власності Республіка Молдова є бюджетною установою Республіки Молдова судом відхиляються, у зв`язку із тим, що положення пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України не містять винятків щодо бюджетних установ-нерезидентів. Позивачем наведено ряд норм національного законодавства, які жодним чином не передбачають можливості застосування таких до нерезидентів.
В той же час, абзацом третім пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України імперативно передбачено обов`язок збільшення фінансового результату до оподаткування на 30 відсотків вартості товарів придбаних у нерезидентів, зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу.
Як вже зазначалося судом вище, Республіка Молдова у спірний період була включена до відповідного переліку держав, що свідчить про обґрунтованість доводів контролюючого органу в цій частині.
Щодо посилань ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» стосовно порушення вимог ст. 58 Податкового кодексу України та п. 1-3 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт, зокрема, завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу.
Підпунктом 58.1.1 п. 58.1 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення містить встановлені реквізити.
У податковому повідомленні-рішенні зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних фінансових санкцій.
Також, пп. 58.1.2 п. 58.1 ПК України встановлено, що у разі якщо податкове повідомлення-рішення прийнято за результатами документальної перевірки та є процесуальною підставою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, воно додатково до інформації, наведеної у пункті 58.1.1 цієї статті, повинно містити, серед іншого, розрахунку суми податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість.
Згідно із п. 58.2 ст. 58 ПК України, форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення.
Відповідно до п. 2 гл. 2 розд. І Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204 (надалі – Порядок № 1204), у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами, зокрема, «П» - у разі зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (додатки 15, 16).
У податковому повідомленні-рішенні зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), штрафних фінансових санкцій та пені (розрахунок пені додається у разі складання податкових повідомлень-рішень за формами «Р» (крім пені відповідно до статті 129 Кодексу), «Д» та «С») (п. 3 Порядку № 1204).
Так, судом встановлено, що відповідачем до податкового повідомлення-рішення від 17.10.2024 № 1176100701 додано розрахунок суми зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у якому зміщено інформацію (не відповідність колонці), що на переконання позивача є додатковою підставою для скасування встановлених контролюючим органом вищезазначених порушень податкового законодавства та самостійною підставою для скасування податкових порушень на загальну суму 13 531 791 грн.
Суд зазначає, що загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення сформульовані Верховним Судом у постановах від 6 серпня 2018 року у справі № 802/1198/16-а, від 19 травня 2020 року у справі № 820/2300/18, від 30 квітня 2020 року у справі № 810/384/16, від 17 березня 2020 року у справі № 808/4140/15, від 25 січня 2019 року у справі № 812/1112/16, у яких Верховний Суд звертав увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.
Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли недотримано окремих елементів. Технічні помилки не є недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Водночас, зі спірного податкового повідомлення-рішення можливо встановити його зміст та враховуючи наявність в матеріалах справи розрахунку штрафу, наведеного у акті перевірки, з урахуванням того, що факт порушення не заперечувався позивачем та не був ним спростований належними та допустимими доказами, з огляду на що вказане податкове повідомлення-рішення слід розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.
Аналогічна правовий висновок був викладений Верховним Судом у постанові від 06.08.2018 у справа № 802/1198/16-а.
Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 вказала, що підставами для скасування рішень, прийнятих за наслідками перевірки, є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Суд зазначає, що за усталеними підходами Верховного Суду окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, його скасування. Визначальною є можливість встановлення змісту порушення законодавства, допущеного платником податків, та розміру останніх.
Таку ж позицію виклав й Верховний Суд у постанові від 14.01.2025 у справі № 520/10284/23.
Таким чином, суд зазначає, що доводи ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» в цій частині є безпідставними, а тому, зважаючи на те, що вказана підстава позову була єдиною для скасування податкового повідомлення-рішення від 17.10.2024 № 1176100701 на загальну суму 13 531 791 грн, податкові порушення фактично визнаються товариством та не заперечуються останнім, а тому оскаржуване рішення в цій частині є правомірним та скасуванню не підлягає.
Разом з тим, що стосується посилань позивача на положення ДСТУ 4163:2020 суд зазначає, що вказаний стандарт є рекомендаційним, а не обов`язковим нормативно-правовим актом.
Більш того, позивач посилається на те, що недотримання вказаного стандарту унеможливлює перевірку правильності розрахунку відповідача щодо зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток, оскільки на переконання товариства текст додатку № 7 до акта перевірки є нечитабельним.
Однак, розрахунки податкових порушень окрім зазначеного додатку слідують також із акта перевірки та в ході судового розгляду представником відповідача надано відповідні додатки до акта перевірки до яких жодних зауважень позивачем не заявлено.
Більше того, ТОВ «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» разом із позовом самостійно надало розрахунки податкових порушень та такі розрахунки надано відповідачем під час розгляду справи між яким розбіжностей не встановлено, що свідчить про безпідставність доводів товариства в цій частині.
Отже, суд дійшов висновку про часткову протиправність податкового повідомлення-рішення від 17.10.2024 № 1176100701, а саме в частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 195 435 351 грн.
В іншій частині ППР від 17.10.2024 № 1176100701 є правомірним.
Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін, вивчені судом, є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідач.
Згідно положень ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно із ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивачем сплачено судовий збір на суму 30 280 грн 00 коп.
Враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 30 280,00 грн, а позовні вимоги задоволено частково, наявні підстави для стягнення витрат зі сплати судового збору у сумі 28 317,93 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у м. Києві.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 17.10.2024 № 1176100701 в частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 195 435 351 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРФ ЛЕНД УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 32979319, місцезнаходження: 04205, місто Київ, проспект Оболонський, будинок 1-Б) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС (код ЄДРПОУ 44116011, місцезнаходження: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 28 317,93 грн (двадцять вісім тисяч триста сімнадцять гривень дев`яносто три копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 31 березня 2026 р.