Справа №345/152/26 
Провадження № 2/345/755/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.04.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі 
головуючого судді Сирко Й.Й., 
з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я., 

розглянувши в судовому засіданні позовну заяву  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника позивачів ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом та заповітом. Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (далі - спадкодавець), який проживав у АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_5 був чоловіком ОСОБА_2 (далі – Позивач 2), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № НОМЕР_1 та батьком ОСОБА_1 (далі – Позивач 1), що підтверджується свідоцтвом про народження. 
Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 . 
30 вересня 2025 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, тимчасово виконуючою обов`язки державного нотаріуса Калуської державної нотаріальної контори Фединою А.М., позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку на 1/8 (одну восьму) частку на житловий будинок АДРЕСА_1 та у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 7/8 (сім восьмих) часток на цей будинок у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 .
У зв`язку з цим, позивачі змушені звернутись із позовом до суду про визнання права власності на спадкове майно.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.02.2026 підготовче провадження у цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивачі та представник позивачів не з`явилися, однак представник позивачів подала заяву про розгляд справи без участі позивачів та без її участі, заявлений позов підтримує повністю, та просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно з якою просить розглядати справу без його участі, на виділення частки у колгоспному дворі він не претендував і не претендує,відмовляється від частки, не має наміру набувати її у власність,не заперечує щодо задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, доходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Згідно з ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Крім того, з 15.04.1991 введений в дію Закон України „Про власність», згідно з положеннями якого власність колгоспного двору припинила своє існування. Тому, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991 мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.
Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.
Відповідно до ст.370 ЦК України частки у спільній сумісній власності є рівними, а згідно ст.369 ЦК України співвласники майна користуються ним спільно, розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , який проживав у АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_5 був чоловіком ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № НОМЕР_1 та батьком ОСОБА_1 ), що підтверджується свідоцтвом про народження 
Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 . 
30 вересня 2025 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, тимчасово виконуючою обов`язки державного нотаріуса Калуської державної нотаріальної контори Фединою А.М. Позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку на 1/8 (одну восьму) частку на житловий будинок АДРЕСА_1 та у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 7/8 (сім восьмих) часток на цей будинок у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 .
Згідно довідки Верхнянської сільської ради Калуського району Івано - Франківської області від 18.11.2025 року за № 193/06-2 вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991р. були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 10.04.1990 року, посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого – ОСОБА_5 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів №17 від 14 лютого 1990 року. Зазначений в цьому документі житловий будинок в цілому зареєстрований в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого – ОСОБА_5 та записаний в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 340 від 10 квітня 1990 року.
З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України «Про власність» в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування.
Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.
Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.
В цьому випадку станом на 15.04.1991р. в колгоспному дворі згідно довідки від 18.11.2025 №193/06-02 проживали члени колгоспного двору в кількості 4 (чотирьох) осіб. 
З введенням Закону України «Про власність» згідно ст..ст.17,18 цього закону колгоспна власність будинковолодіння в АДРЕСА_1 перетворилась у спільну сумісну власність всіх 4 (чотирьох) осіб.
Згідно ст. 368 Цивільного кодексу України (в редакції 1963р.) майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
У відповідності до ст. 370 Цивільного кодексу України (в редакції 1963р.) частки у спільній сумісній власності є рівними, а згідно ст.. 369 Цивільного кодексу України (у редакції 1963р.) співвласники майна користуються ним спільно, а розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників. 
Та як згідно ст.370 Цивільного кодексу України (у редакції 1963р.) частки є рівними, то у цьому випадку всім 4 (чотирьом) власникам спільної сумісної власності, станом на 1991 рік належало по 1/4 частки будинку, а відтак ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , слід визначити по 1/4 частки будинковолодіння у праві спільної сумісної власності бувших членів колгоспного двору.
За життя ОСОБА_5 залишив на ім`я дочки ОСОБА_1 заповіт посвідчений 26 грудня 2007 року секретарем Верхнянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області Дуда М.І. по реєстру №113.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у розмірі 1/4 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яку прийняли фактичним проживанням позивачі. 
З метою оформлення своїх спадкових прав позивачами замовлено технічну інвентаризацію та виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. 
Згідно з довідки від 13.02.2025 №00011, яку видано ОКП Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації будинковолодіння АДРЕСА_1 має наступні технічні характеристики: станом на 10.04.1990р. (час здійснення реєстрації права власності) до складу домоволодіння входили літ.А житловий будинок загальна площа 87,2 кв.м., житлова площа 42,0 кв.м.; літ. Б літня кухня – загальна площа 22,1 кв.м.; літ. Б1 гараж загальна площа 14,6 кв.м.; літ.В стайня – загальна площа 22,1 кв.м.; літ В1 стодола загальна площа 16,3 кв.м.; літ. Д вбиральня – загальна площа 1,0 кв.м; №1ворота – 4,2 кв.м.; №2 огорожа – 135,9 кв.м.;№3 огорожа – 41,2 кв.м.;№4 криниця – 5 мпг
Станом на 13.02.2025 (момент здійснення обстеження) до складу домоволодіння входили: літ.А житловий будинок загальна площа 88,1 кв.м., житлова площа 42,6 кв.м.; літ. Б літня кухня – загальна площа 22,1 кв.м.; літ. Б1 гараж загальна площа 14,6 кв.м.; літ.В стайня – загальна площа 22,1 кв.м.; літ В1 стодола загальна площа40,1 кв.м.; літ Г сарай загальна площа 4,4 кв.м.; літ. Д вбиральня – загальна площа 1,2 кв.м; літ. Е навіс загальна площа 14,4 кв.м.; №1ворота – 5,3 кв.м.; №2 огорожа – 106,9 кв.м.;№3 огорожа – 75,1 кв.м.;№4 криниця – 5 мпг. Загальна площа житлового будинку літ. А збільшилась на 0,9 кв.м., а житлова на 0,6 м.кв. в результаті перебудови печі та знесення грубки, площа літ.В1 – стодола збільшилась на 23,8 м.кв.в результаті добудови її частини, літ.Г – сарай – збудовано, будівельні роботи проводились до 1992 року. Площа воріт №1 збільшилась на 1,1 м.кв., огорожі №2 – зменшилась 29 м.кв. в результаті їх перебудови.
Щодо реєстрації права власності повідомлено, що згідно архівних даних 10.04.1990 р. за колгоспним двором, головою якого ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 . Підстава реєстрації – свідоцтво про право власності б/н від 10.04.1990р. видане виконкомом Верхнянської сільської ради на підставі рішення виконкому Калуської районної ради від 14.02.1990 №17. Реєстровий запис №340 книга №2. Переходів права власності на даний об`єкт в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не реєструвалось. 
Інвентаризаційна вартість домоволодіння станом на 13.09.2024 року становить 355600,00 грн.
Через те, що спадкоємцям не видано свідоцтво про право власності на спадкове майно, вони не набувають прав власника, належного їм майна.
Відповідач не претендує на частку в колгоспному дворі, тобто не має намірів набувати її у власність.
Таким чином враховуючи той факт, що позивачці ОСОБА_1 , як співвласнику, належить 1/4 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , 1/8 частини вона успадковує, а Відповідач на частини не претендує та відмовляється від належної йому частки, також не претендує на виділення своєї частки у колгоспному дворі та відмовляється від неї ОСОБА_2 то є усі підстави щодо визнання права власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 у розмірі 7/8 частини за позивачкою ОСОБА_1 . 
Однак на день смерті спадкодавця позивачка ОСОБА_2 була непрацездатною особою і у шестимісячний строк не відмовилася від обов`язкової частки у спадщині то вважається, що їй належить 1/8 обов`язкової частки за законом у спадковому майні. 
За таких обставин, єдиним способом реалізації спадкових прав позивачів після смерті ОСОБА_5 є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.
Вирішуючи зазначений спір судом враховується, що за змістом ст.392 ЦК України судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивачів право власності, набуте раніше на законних підставах.
Відповідно до встановлених обставин цієї справи, інших спадкоємців за законом чи заповітом на спадкове майно немає, будь які інші особи не претендують на спадкове майно. 
Оцінивши в сукупності зібрані докази суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а зібрані у справі докази та належна їх правова оцінка вказують на наявність підстав для їх задоволення.
Керуючись ст.12, 81, 137, 141, 259, 263-265, 274 ЦПК України,-
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника позивачів ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , право на спадкове майно за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 7/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право на спадкове майно за законом на обов`язкову частку після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 1/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Повне рішення складено та підписано 06.04.2026.

Суддя