ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 р.	Справа № 440/9544/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,
представників сторін: позивача - Богатирьової О.К., відповідача - Галченко-Столяр М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 29.12.25 року по справі № 440/9544/25
за позовом Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Трофименко Поліна Валеріївна 
до  Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області  третя особа  Департамент культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Заступник керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області (далі по тексту – прокурор) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі по тексту – ВК КМР, відповідач), Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації (далі по тексту – третя особа), в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, що полягає у невиконанні вимог чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини – об`єкт археології: група курганів (3) м. Кременчук, район Нафтопереробного заводу – Молодіжний мікрорайон, за 0,6 – 0,7 км на південний схід від залізничної платформи Кагамлицька (11, 281 км), між заводом АТ «Укртатнафта» та мікрорайоном Молодіжний і на тій же відстані від міського кладовища та не подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня – Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації про занесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;
- зобов`язати Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області виконати вимоги чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини – об`єкт археології: група курганів (3) м. Кременчук, район Нафтопереробного заводу – Молодіжний мікрорайон, за 0,6 – 0,7 км на південний схід від залізничної платформи Кагамлицька (11,281 км), між заводом АТ «Укртатнафта» та мікрорайоном Молодіжний і на тій же відстані від міського кладовища та подати пропозиції до органу охорони культурної спадщини вищого рівня – Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації про занесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
В обґрунтування позовних вимог послався на протиправний характер бездіяльності Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, що полягає у невиконанні вимог чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини – об`єкт археології: група курганів (3) м. Кременчук, район Нафтопереробного заводу – Молодіжний мікрорайон, за 0,6 – 0,7 км на південний схід від залізничної платформи Кагамлицька (11, 281 км), між заводом АТ «Укртатнафта» та мікрорайоном Молодіжний і на тій же відстані від міського кладовища та не подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня – Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації про занесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, як такої, що призводить до погіршення стану об`єкту, його руйнування в цілому, знецінення та використання не як об`єкта культурної спадщини, а як земельної ділянки, призначеної для розміщення житлового будинку, господарських будівель і споруд та, відповідно, до незворотних наслідків у вигляді знищення історичної спадщини.
З посиланням на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06.08.2024 по справі № 160/17086/23 вказував, що відсутність коштів на проведення відповідних робіт на об`єкті культурної спадщини має суб`єктивний характер і не може створювати об`єктивних, непереборних перешкод для невиконання закріплених у законі та охоронному договорі обов`язків щодо належного утримання пам`ятки, її збереження та відновлення.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 по справі № 440/9544/25 адміністративний позов заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Кременчуцька окружна прокуратура Полтавської області (проспект Свободи, 4а, м. Кременчук, Полтавська область, 39601) до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (Площа Перемоги, буд. 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600), третя особа: Департамент культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації (вул. Соборності, буд. 45, м. Полтава, Полтавська область, 36014) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, що полягає у невиконанні вимог чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини – об`єкт археології: група курганів (3) м. Кременчук, район Нафтопереробного заводу – Молодіжний мікрорайон, за 0,6 – 0,7 км на південний схід від залізничної платформи Кагамлицька (11, 281 км), між заводом АТ «Укртатнафта» та мікрорайоном Молодіжний і на тій же відстані від міського кладовища та не подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня – Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації про занесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Зобов`язано Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області виконати вимоги чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини – об`єкт археології: група курганів (3) м. Кременчук, район Нафтопереробного заводу – Молодіжний мікрорайон, за 0,6 – 0,7 км на південний схід від залізничної платформи Кагамлицька (11,281 км), між заводом АТ «Укртатнафта» та мікрорайоном Молодіжний і на тій же відстані від міського кладовища та подати пропозиції до органу охорони культурної спадщини вищого рівня – Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації про занесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 у справі №440/9544/25 скасувати та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції протиправно залишено поза увагою той факт, що Законом України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 № 1805-III (далі – Закон № 1805-III) чітко визначено, що саме орган охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій забезпечує виготовлення, складання і передачу центральному органові виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, наукову документацію з описами та фіксацією об`єктів культурної спадщини, а також подає пропозиції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Відтак, ВК КМР не є належним суб`єктом відповідальності у даній справі.
Вищенаведене підтверджується поясненнями Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 09.09.2025, наданими у справі № 440/9444/25 за аналогічним позовом Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання протиправною бездіяльності щодо виготовлення облікової документації на інший щойно виявлений об`єкт архітектурної спадщини, внесений розпорядженням Полтавської обласної державної адміністрації від 23.02.2022 № 76 «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590», відповідно до яких, виключний обов`язок з забезпечення складення облікових документів покладено на уповноважений орган охорони культурної спадщини Полтавської обласної державної адміністрації.
З огляду на те, що у спірних правовідносинах таким органом є Управління культури і туризму Кременчуцької міської ради Кременчуцького району, ВК КМР відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не має здійснювати повноваження органу охорони культурної спадщини на території Кременчуцької міської територіальної громади.
Окрім того, на переконання апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, оскільки таким органом є Міністерство культури та стратегічних комунікацій України.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу прокурор заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Переконував, що у розумінні частини 1 статті 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 8 червня 2000 року № 1805-III (далі – Закон № 1805-III), державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини, до яких зокрема, належать і виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.
Однак, попри наведені правові норми у сфері охорони культурної спадщини, відповідачем облікова документація на об`єкти культурної спадщини не складалася та пропозиції до Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації не подавалися, що є свідченням протиправної бездіяльності відповідача.
Вважав безпідставним посилання апелянта на пояснення Мінкультури від 09.09.2025 у справі № 440/9444/25, так як у вказаній справі ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про залучення у справі Мінкультури на стороні відповідача у зв`язку із відсутністю на те підстав. Крім того, пояснення Мінкультури не є джерелом права, а суб`єктивними висновками державного органу, який проігнорував лист Кременчуцької окружної прокуратури.
Окрім цього, вважав незастосовним у даній справі рішення Конституційного Суду України від 03.12.2025 у справі № 6 р(ІІ)/2025, щодо представництва, оскільки вказане рішення не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення.
Зауважив, що Міністерство культури та стратегічних комунікацій України координує стан складання уповноваженими органами облікової документації та, у разі необхідності, приймає рішення про зобов`язання уповноваженого органу забезпечити складання облікової документації. Однак, наслідком невиконання цього рішення є складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 188-33 КУпАП «Невиконання вимог посадових осіб органів охорони культурної спадщини», та, за наявності підстав, притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності. Однак, ані у Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженому наказом Міністерства культури України 11 березня 2013 року № 158 (у редакції наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 01 березня 2024 року № 158) (далі – Порядок № 158), ані у Положенні про Міністерство культури України, затвердженому постановою КМУ від 3 вересня 2014 р. № 495, не передбачено право Мінкультури звертатись до суду з позовами відповідної категорії.
Відповідач надав до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення від 26.03.2026, в яких з посиланням на приписи Порядку № 158 зазначив, що повноваження щодо контролю за виконанням Закону України «Про охорону культурної спадщини», інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини покладено на Міністерство культури України. 
При цьому, хоча повноваження Мінкульту на звернення до суду з позовом про зобов`язання забезпечити складання облікової документації прямо не передбачено законом, однак чинним законодавством України також не врегульовано питання альтернативних дій Мінкульту у випадку невиконання особою рішення про зобов`язання уповноваженого органу забезпечити складання облікової документації. Таким чином, у спірному випадку необхідно виходити з «публічного інтересу» такого спору.
З приводу наявності підстав прийняття Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області рішення про затвердження програми з охорони культурної спадщини і збереження історичного середовища Кременчуцької міської територіальної громади та здійснення видатків з міського бюджету вказав, що оскільки спірний щойно виявлений об`єкт культурної спадщини розташований в місті Кременчуці, саме Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області зацікавлена у забезпеченні охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання на території Кременчуцької міської територіальної громади.
Третя особа також надала додаткові пояснення від 30.03.2026, в яких навела детальний опис етапності процесу виготовлення облікової документації на «Групу курганів (3)» за адресою м. Кременчук, район Нафтопереробного заводу - Молодіжний мікрорайон, за 0,6 – 0,7 км на південний схід – щойно виявлений об`єкт археології. 
Прокурор, у поясненнях від 30.03.2026 зазначив, що в силу пункту 4.8 Порядку № 158 орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні (військові) адміністрації є уповноваженими органами на складання облікової документації на об`єкти, які внесені до Переліку об`єктів культурної спадщини до 23.04.2013 (дата набрання чинності Порядком), у той час, як спірні об`єкти, що розташовані на території Кременчуцької територіальної громади внесені до Переліку у 2022 році згідно з розпорядженням Полтавської обласної державної адміністрації № 76 від 23.02.2022, після децентралізації влади та передачі землі з державної у комунальну власність.
Представник відповідача в судових засіданнях підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в останній, та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити.
Представник позивача в судових засіданнях підтримала правову позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях, заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, у поданому до суду апеляційної інстанції клопотанні від 24.03.2026 просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. 
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та представника відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до розпорядження Полтавської обласної державної адміністрації № 76 від 23.02.2022 «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590» затверджено перелік щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Кременчуцької міської територіальної громади, згідно з яким включено об`єкт археології: група курганів (3), місцезнаходження – м. Кременчук, район Нафтопереробного заводу – Молодіжний мікрорайон, за 0,6 – 0,7 км на південний схід від залізничної платформи Кагамлицька (11, 281 км), між заводом АТ «Укртатнафта» та мікрорайоном Молодіжний і на тій же відстані від міського кладовища.
Кременчуцькою окружною прокуратурою Полтавської області на адресу Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надіслано лист від 07.02.2025 за вихідним номером № 52-1980ВИХ-25, у якому висловлено прохання повідомити про вжиті заходи з метою внесення відомостей про об`єкт культурної спадщини – Групу курганів (3), до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
26.03.2025 виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надано відповідь на лист за вихідним номером № 01-63/3397, у якому проінформовано про надсилання Департаментом культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації на адресу відповідача листа від 30.06.2022 № 01-20/843, яким повідомлено виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про занесення 8 об`єктів археології до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Кременчуцького району Полтавської області відповідно до розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 23.02.2022 № 76 «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590». Рішенням Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 23.11.2021 «Про затвердження програми з охорони культурної спадщини і збереження історичного середовища Кременчуцької міської територіальної громади на 2022-2026 роки» затверджено програму з охорони культурної спадщини і збереження історичного середовища Кременчуцької міської територіальної громади на 2022-2026 роки. Вищевказана Програма передбачає виділення грошових коштів на виготовлення облікової документації на об`єкти археології.
Відповідно, Кременчуцькою окружною прокуратурою було спрямовано ряд запитів, а саме до Департаменту культури і туризму Полтавської облдержадміністрації від 27.05.2025 року за № 52-7984ВИХ-25, у якому просить надати інформацію про вжиті охоронні заходи як Департаментом, так і виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.
У своїй відповіді від 10.06.2025 за № 01-20/1051 на вищевказаний запит, Департамент культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації, повідомив, що ані Кременчуцька міська рада, ані інший уповноважений орган не звертались з питань виготовлення відповідної облікової документації (її складової частини) на вказані в запиті об`єкти на адресу Центру, а звертались тільки щодо надання кошторисів на роботи. Також у відповіді зазначається, що ВК КМР не зверталося з пропозиціями на щойно виявлені об`єкти культурної спадщини, об`єкти археології для внесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України у зв`язку із відсутністю відповідної розробленої облікової документації.
Крім того, позивачем спрямовано запит від 27.05.2025 за № 52-8001ВИХ-25 до Директора Комунального закладу «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради В`ячеславу Шерстюку, в якому просить надати інформацію щодо належного замовника розроблення облікової документації на об`єкт археології група курганів (3) - м. Кременчук, район Нафтопереробного заводу - Молодіжний мікрорайон, за 0,6 - 0,7 км на південний схід від залізничної платформи Кагамлицька (11, 281 км), між заводом АТ «Укртатнафта» та мікрорайоном Молодіжний і на тій же відстані від міського кладовища, з посиланням на норми чинного законодавства. До того ж, запитувалась інформація щодо того, чи зверталась Кременчуцька міська рада чи інший уповноважений орган з питання виготовлення облікової документації, та чи виділялись кошти (або ж плануються виділятись) обласного бюджету на проведення робіт з розроблення документації.
09.06.2025 Комунальний заклад «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради на запит від 27.05.2025 за № 52-8001ВИХ-25 надав відповідь за № 01-23/217, у якій повідомив наступне: занесенням щойно виявлених об`єктів археології до Державного реєстру нерухомих пам`яток України займається Міністерство культури і стратегічних комунікацій на підставі розгляду розробленої уповноваженим органом облікової документації, а тому про звернення Кременчуцької міської ради щодо занесення до Реєстру відомостей нічого не відомо. Крім того, у відповіді на запит вказано, що Кременчуцька міська рада, інший уповноважений орган з питань виготовлення облікової документації на адресу Центру не зверталися, однак наявне звернення Кременчуцької міської ради про надання кошторисів на роботи з виготовлення облікової документації, за результатами розгляду якого були надані відповідні кошториси.
Також, позивач звертався із запитом від 28.05.2025 за № 52-8018ВИХ-25 до Кременчуцької міської ради, в якому просив повідомити, які протягом трьох років з 23.02.2022 (розпорядження Полтавської облдержадміністрації № 76) вживаються міською радою заходи з метою виготовлення облікової документації та надання пропозицій Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації на включення цих об`єктів в Державний реєстр нерухомих пам`яток України. Також у запиті прокурор просив повідомити інформацію щодо наявності програм, що приймались з метою реалізації завдань щодо виготовлення облікової документації (з долученням відповідної програми, документів з її реалізації, які були видатки на їх реалізацію тощо) або вжиття інших охоронних заходів.
У відповіді міської ради (лист № 01-36/11154 від 26.06.2025) зазначено, що 19.03.2025 остання звернулась до Комунального закладу «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради щодо визначення обсягу, складу та кошторисної вартості договірних робіт з археологічного дослідження археологічної спадщини Кременчуцької міської територіальної громади по кожному окремому об`єкту. У листі відповідач повідомив, що станом на 10.04.2025 вартість виготовлення облікової документації складає 165 693,63 грн.
Рішенням від 23.11.2021 «Про затвердження програми з охорони культурної спадщини і збереження історичного середовища Кременчуцької міської територіальної громади на 2022-2026 роки» затверджено програму з охорони культурної спадщини і збереження історичного середовища Кременчуцької міської територіальної громади на 2022-2026 роки та відповідно до вказаної програми закладено 70 000 грн на рік з метою фінансування виготовлення облікової документації на пам`ятки та щойно виявлені об`єкти археології на 2022-2026 роки.
Відповідно, з метою виготовлення облікової документації на об`єкти археології необхідно виділити додаткові кошти з міського бюджету, а тому Управління культури і туризму Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ініціювало внесення змін до вищезазначеного рішення від 23.11.2021. Рішенням Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 18.07.2025 внесені зміни до рішення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 23.11.2021 «Про затвердження програми з охорони культурної спадщини і збереження історичного середовища Кременчуцької міської територіальної громади на 2022-2026 роки», а саме, збільшено орієнтовні обсяги фінансування для виготовлення облікової документації на пам`ятки та щойно виявлені об`єкти археології до 280 тис. грн за 2025 рік, та 70 тис. грн. на 2026 рік.
Тобто, з встановлених обставин справи можна констатувати, що після направлення листа від 07.02.2025 Кременчуцькою окружною прокуратурою Полтавської області на адресу Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, остання почала вживати заходів для здійснення охоронних заходів культурної спадщини.
Вважаючи протиправною бездіяльність ВК КМР, що полягає у невиконанні вимог чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини та не подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, прокурор звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки вважав, що у даному випадку саме на відповідача - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області покладається обов`язок щодо забезпечення виготовлення облікової документації та подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації про занесення об`єкта археології: група курганів (3) м. Кременчук, район Нафтопереробного заводу – Молодіжний мікрорайон, за 0,6 – 0,7 км на південний схід від залізничної платформи Кагамлицька (11, 281 км), між заводом АТ «Укртатнафта» та мікрорайоном Молодіжний і на тій же відстані від міського кладовища до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, який в порушення вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» та підзаконних актів не виконано, чим допущено протиправну бездіяльність.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Колегією суддів встановлено, що ключовим питанням у даній справі є наявність у Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області обов`язку щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини – об`єкт археології: група курганів (3) м. Кременчук, район Нафтопереробного заводу – Молодіжний мікрорайон, за 0,6 – 0,7 км на південний схід від залізничної платформи Кагамлицька (11, 281 км), між заводом АТ «Укртатнафта» та мікрорайоном Молодіжний і на тій же відстані від міського кладовища та подання до органу охорони культурної спадщини вищого рівня пропозицій про його занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом, держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини як одного з головних елементів національних інтересів України з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначено Законом № 1805-III.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 1805-III, культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини;
об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;
пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;
щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону;
облікова документація - документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень.
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 1805-III державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.
До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.
Згідно із підпунктами 1 та 2 частини 1 статті 6 Закону № 1805-III до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить:
1) здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини;
2) подання пропозицій центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього.
Пунктами 1 та 2 частини 2 статті 6 Закону № 1805-III перебачено, що до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить:
1) забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території;
2) подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України.
Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі – Закон № 280/97-ВР).
Відповідно до статті 1 Закону № 280/97-ВР виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами;
делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад.
Згідно із підпунктом 5 пункту «б» частини 1 статті 31 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: делеговані повноваження: організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників.
Підпунктом 10 пункту «б» частини 1 статті 32 Закону № 280/97-ВР визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: делеговані повноваження: забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.
Частиною 1 статті 13 Закону № 1805-III об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 14 Закону № 1805-III занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки:
а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини протягом одного року з дня одержання подання;
б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.
Об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу).
Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.
Порядок обліку об`єктів культурної спадщини визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, видає власнику пам`ятки або уповноваженому ним органу свідоцтво про реєстрацію об`єкта культурної спадщини як пам`ятки.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини надає органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органам охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, відповідним виконавчим органам сільської, селищної, міської ради витяги з Реєстру щодо пам`яток, які розташовані на їхніх територіях.
Відносини, пов`язані з охороною археологічної спадщини України - невід`ємної частини культурної спадщини людства, вразливого і невідновлюваного джерела знань про історичне минуле, а також права та обов`язки дослідників археологічної спадщини врегульовано Законом України «Про охорону археологічної спадщини» від 18 березня 2004 року № 1626-IV (далі – Закон № 1626-IV).
Відповідно до статті 4 Закону № 1626-IV державне управління у сфері охорони археологічної спадщини здійснюється Кабінетом Міністрів України та спеціально уповноваженими органами охорони культурної спадщини.
До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.
Порядком обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженим наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 року № 158 врегульовано систему обліку об`єктів культурної спадщини незалежно від їх видів та типів.
Відповідно до пункту 1.4 розділу І Порядку № 158 ініціаторами розгляду питань занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, внесення змін до відомостей Реєстру, передбачених абзацами другим-п`ятим пункту 1 розділу V цього Порядку, та внесення змін до Реєстру (далі - Ініціатор) є:
- уповноважений орган - за категорією пам`ятки національного значення;
- уповноважений орган, громадські об`єднання, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини — за категорією пам`ятки місцевого значення. 
У пункті 1.2 розділу І Порядку № 158 вказано, що уповноважений орган - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні (військові) адміністрації.
Згідно із пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку № 158 виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини та складання на них відповідної облікової документації забезпечують уповноважені органи, а також районні державні адміністрації, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, зокрема виконують функції Замовника та укладають з цією метою контракти на виявлення, дослідження нерухомих об`єктів культурної спадщини для їх взяття на облік та подальшої державної реєстрації.
Відповідно до пунктів 3.1-3.3 Розділу III Порядку № 158 на об`єкт, який виявлено в процесі досліджень і щодо якого подано Картку до органу охорони культурної спадщини, складається облікова документація у складі облікової картки за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку, до якої додаються коротка історична довідка та фотофіксація.
Облікову картку підписує фахівець, що її склав, із зазначенням спеціальності, освітньо-кваліфікаційного рівня чи наукового ступеня.
Розробником облікової документації є наукові установи та громадські об`єднання, юридичні особи та суб`єкти господарювання, в тому числі заклади культури, одним із видів діяльності яких є проведення наукових досліджень у сфері охорони культурної спадщини, та які мають у своєму складі чи залучають для проведення досліджень фахівців, що мають вищу освіту за спеціальністю «Музеєзнавство, пам`яткознавство», та/або фахівця-архітектора (для пам`яток та об`єктів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва), та/або дипломованого фахівця-археолога (для пам`яток та об`єктів археології), та/або фахівця, який має науковий ступінь кандидата наук (доктора філософії) або доктора наук за спеціальністю «Музеєзнавство, пам`яткознавство» або таких наук: мистецтвознавство, культурологія, архітектура - для об`єктів монументального мистецтва; архітектури - для об`єктів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва, а також ландшафтних; історії - для археологічних, історичних об`єктів та об`єктів науки і техніки.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що занесення об`єкта культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України є комплексом заходів, що включає в себе, зокрема : подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, розроблення облікової документації, експертизу останньої та ухвалення відповідного рішення, за кожен із яких відповідає певний спеціальний уповноважений орган охорони культурної спадщини.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 09.11.2022 у справі № 260/437/21 та від 25.01.2023 у справі №260/2609/21, від 21.08.2024 у справі № 260/2286/21.
При цьому, чинна редакція Порядку № 158 передбачає, що складання облікової документації на нерухомі об`єкти культурної спадщини забезпечують уповноважені органи, а також районні державні адміністрації, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини (пункт 2.1).
Організаційні та процедурні питання діяльності виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області визначено Регламентом роботи виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (далі – Регламент).
Відповідно до пункту 3.7.16 Регламенту до делегованих повноважень виконкому належить організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників.
Згідно із пунктом 3.8.19 Регламенту до делегованих повноважень виконкому належить забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.
Пунктом 3.9.3 Регламенту передбачено, що до власних (самоврядних) повноважень виконкому належить підготовка і внесення на розгляд Кременчуцької міської ради пропозицій щодо прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають державній охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів про оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом; підготовка і внесення на розгляд Кременчуцької міської ради пропозицій щодо прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами «сезону тиші» з обмеженням господарської діяльності та добуванням об`єктів тваринного світу. 
Отже, аналіз Регламенту, положень Закону № 1805-III та Закону № 280/97-ВР дозволяє дійти висновку, що саме до повноважень виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області віднесено подання пропозицій до органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Також, виконавчому комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області можуть бути делеговані інші повноваження із забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання, у тому числі, забезпечення складання облікової документації на нерухомі об`єкти культурної спадщини (пункт 3.8.19 Регламенту, пункт 2.1 Порядку № 158).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що розпорядженням Полтавської обласної державної адміністрації № 76 від 23.02.2022 «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590» до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Кременчуцького району Полтавської області включено об`єкт археології: група курганів (3) м. Кременчук, район Нафтопереробного заводу – Молодіжний мікрорайон, за 0,6 – 0,7 км на південний схід від залізничної платформи Кагамлицька (11, 281 км), між заводом АТ «Укртатнафта» та мікрорайоном Молодіжний і на тій же відстані від міського кладовища.
Пунктом 2 розпорядження Полтавської обласної державної адміністрації № 76 від 23.02.2022 «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590» рекомендовано органам місцевого самоврядування:
- повідомити рекомендованим листом власників об`єктів культурної спадщини або уповноважені ним органи про внесення інформації про належні їм об`єкти культурної спадщини Полтавської області, зазначених у пункті 1 розпорядження, протягом 10 календарних днів з дня видачі розпорядження;
- забезпечити виготовлення облікової документації, відповідно до вимог наказу Міністерства культури України від 27 червня 2019 року № 501 «Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини» в установленому законодавством порядку;
- забезпечити подання облікової документації на розгляд Консультативної ради з питань охорони культурної спадщини при Департаменті культури і туризму облдержадміністрації (Удовиченко І. А.) для подальшого внесення інформації про щойно виявлені об`єкти культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України в установленому законодавством порядку. 
Вказане розпорядження є чинним, у судовому порядку не скасовувалось (відомостей про зворотне матеріали справи не містять), а тому підлягає виконанню. 
За таких обставин, у спірних правовідносинах саме на відповідача - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області покладається обов`язок щодо забезпечення виготовлення облікової документації та подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації про занесення об`єкта археології: група курганів (3) м. Кременчук, район Нафтопереробного заводу – Молодіжний мікрорайон, за 0,6 – 0,7 км на південний схід від залізничної платформи Кагамлицька (11, 281 км), між заводом АТ «Укртатнафта» та мікрорайоном Молодіжний і на тій же відстані від міського кладовища до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
При цьому, колегія суддів враховує, що рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 03.07.2025 № 1674 "Про виділення коштів з Стабілізаційного Фонду Кременчуцької міської територіальної громади" Управлінню культури і туризму Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на виготовлення облікової документації на щойно виявлені об`єкти археології виділено кошти в сумі 93683,13 грн. 
Окрім того, рішенням Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 18.07.2025 "Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 23 листопада 2021 року "Про затвердження Програми з охорони культурної спадщини і збереження історичного середовища Кременчуцької міської територіальної громади на 2022 - 2026 роки" збільшено обсяги фінансування на ряд заходів Програми, в тому числі і на виготовлення облікової документації на пам`ятки та щойно виявлені об`єкти археології." 
Тобто саме відповідачем збільшено обсяги фінансування з метою виготовлення облікової документації на пам`ятки та щойно виявлені об`єкти археології, що вкотре свідчить про обґрунтованість доводів прокурора про те, що ВК КМР є належним відповідачем у даній справі.
Водночас, як вбачається з долученого до матеріалів листа Департаменту культури і туризму облдержадміністрації від 30.03.2026 № 01-20/692 до сьогодні облікова документація на об`єкт археології: група курганів (3) м. Кременчук, район Нафтопереробного заводу – Молодіжний мікрорайон, за 0,6 – 0,7 км на південний схід від залізничної платформи Кагамлицька (11, 281 км), між заводом АТ «Укртатнафта» та мікрорайоном Молодіжний і на тій же відстані від міського кладовища, до Департаменту не надходила і на Консультативній раді при Департаменті не розглядалась. Вказані обставини не спростовано відповідачем.
Отже, відповідачем не вжито дієвих заходів щодо складання облікової документації на вищевказаний об`єкт культурної спадщини та не подано пропозиції до органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової (державної) адміністрації про занесення даного об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, не укладено договір на виготовлення облікової документації на цей об`єкт культурної спадщини, що у свою чергу, свідчить про обґрунтованість доводів прокурора щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності.
Колегія суддів відхиляє покликання апелянта на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 15.01.2026 по справі № 140/7808/23, за його нерелевантністю.
Так, зокрема, у справі № 140/7808/23 суди дійшли висновку про те, що виконавчий комітет селищної ради не наділений жодними повноваженнями та обов`язками щодо забезпечення виготовлення облікової документації на відповідний об`єкт культурної спадщини з огляду на відсутність будь-яких документів, які підтверджують делегування таких повноважень, у той час, як у справі, яка переглядається такі повноваження делеговані відповідним розпорядженням, яке ніким не оспорено та є чинним.
Доводи апелянта про відсутність у прокурора права звернення до суду з цим позовом підлягають відхиленню з огляду на таке.
Так, у постанові від 29 листопада 2022 року у справі № 240/401/19 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформулював висновки про те, що положення статті 53 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо права прокурора на звернення до адміністративного суду з метою захисту інтересів держави в особі територіальної громади необхідно розуміти так:
- прокурор, звертаючись до суду з метою захисту інтересів держави, що охоплюють собою й інтереси певної територіальної громади, фактично діє в інтересах держави; оскільки відсутні чіткі критерії визначення поняття інтереси держави, яке є оціночним, суди під час розгляду кожної конкретної справи повинні встановлювати наявність/відсутність інтересів держави та необхідність їх захисту у судовому порядку;
- прокурор має право самостійно звертатися до адміністративного суду із позовом у разі відсутності органу, який має повноваження на звернення до суду з таким самим позовом; передбачене законами загальне повноваження державного органу на звернення до суду або можливість бути позивачем чи відповідачем у справі, не свідчить про право такого органу на звернення з адміністративним позовом в конкретних правовідносинах, оскільки Законом має бути прямо визначено, у яких випадках та який орган може/повинен звернутися до суду;
- у разі, якщо адміністративні суди доходять висновку про відсутність у прокурора права на звернення з позовом до суду в інтересах держави з підстави наявності органу, що має повноваження на звернення з таким позовом до суду, суди повинні чітко вказати, до компетенції якого саме органу належить повноваження на звернення до суду та яким Законом це право передбачено.
У постанові від 01.02.2023 у справі № 260/2284/21, за схожих обставин, Верховний Суд сформував такий правовий висновок:
"Спеціальним законом, що регулює, зокрема, повноваження Мінкультури у спірних правовідносинах, є Закон України "Про охорону культурної спадщини".
Зі змісту положень цього Закону вбачається, що ним визначено такі підстави для звернення до суду органу охорони культурної спадщини: якщо власник пам`ятки не вживає заходів щодо її збереження, зокрема у зв`язку з неможливістю створення необхідних для цього умов, суд за позовом відповідного органу охорони культурної спадщини може постановити рішення про її викуп; викупна ціна пам`ятки визначається за згодою сторін, а в разі спору - судом (частини друга та четверта статті 21). 
Інших підстав для звернення органу державної влади з відповідним позовом Закон України "Про охорону культурної спадщини" не визначає. Так само, як право Мінкультури на звернення до суду з позовом у спірних правовідносинах не визначено Положенням № 885.
На цій підставі колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про передчасність висновків про наявність у Мінкультури право щодо звернення до суду у спірних правовідносинах на підставі статті 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади".
Також, правовий висновок про те, що прокурор має право звертатися до суду в інтересах держави у сфері охорони культурної спадщини, висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 2 грудня 2020 року у справі № 734/519/15-ц, від 17 березня 2021 року у справі № 925/3/20, від 9 листопада 2022 року у справі № 260/437/21 та від 17 листопада 2022 року у справі № 640/16767/21.
Враховуючи, що у спірних правовідносинах відсутній орган, до компетенції якого належить звернення до суду щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, саме прокурор має право на звернення до суду з цим позовом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.11.2025 у справі № 560/88/25.
Таким чином, в даному випадку прокурор, реалізуючи надані законом представницькі повноваження, з метою захисту інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини, звернувшись до суду з адміністративним позовом, реалізує покладені від імені держави повноваження по захисту державних інтересів.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч вказаній нормі, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено (доказано) правомірність власної бездіяльності, що є предметом оскарження у даній справі.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання бездіяльності Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, що полягає у невиконанні вимог чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини – об`єкт археології: група курганів (3) м. Кременчук, район Нафтопереробного заводу – Молодіжний мікрорайон, за 0,6 – 0,7 км на південний схід від залізничної платформи Кагамлицька (11, 281 км), між заводом АТ «Укртатнафта» та мікрорайоном Молодіжний і на тій же відстані від міського кладовища та не подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня – Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації про занесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України – протиправною.
Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.
Оскільки протиправна бездіяльність відповідача знайшла своє підтвердження під час апеляційного перегляду, колегія суддів погоджується із обраним судом першої інстанції способом захисту порушеного права позивача та вважає, що з метою належного та ефективного способу захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області виконати вимоги чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт археології: група курганів (3) м. Кременчук, район Нафтопереробного заводу - Молодіжний мікрорайон, за 0,6 - 0,7 км на південний схід від залізничної платформи Кагамлицька (11,281 км), між заводом АТ "Укртатнафта" та мікрорайоном Молодіжний і на тій же відстані від міського кладовища та подати пропозиції до органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації про занесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Вищенаведене має наслідком прийняття рішення про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 по справі № 440/9544/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено та підписано 08.04.2026 року.