КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №22-ц/824/1477/2026
справа №753/4372/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Желепи О.В., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою з доповненнями  ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Заставенко М.О., повне судове рішення складено 28 травня 2025 року,
у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У квітні 2025 року КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості.
Вимоги позову мотивує тим, що позивач з 01 травня 2018 року є надавачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. З 01 листопада 2021 року у зв`язку із зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Вказує, що на виконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" позивачем на основі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті "Хрещатик" від 28 березня 2018 року.
Вказує, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира 137 у вказаному будинку під`єднана до внутрішньобудинкової системи тепло- та водопостачання, отже, відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення / централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року споживачами послуг з теплової енергії / постачання гарячої води.
Відповідачі не вносили плату своєчасно за спожиті послуги з ЦО/ЦПГВ та з ТЕ/ПГВ, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 31 січня 2025 року складає 105 754,45 грн: за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 16 072,34 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 33 403,77 грн; за період з 01 листопада 2021 року заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 22 289,17 грн, заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 33 742,99 грн.
Зазначає, що за відповідачами з 01 листопада 2021 року обліковується заборгованість за абонентське обслуговування з послуг за постачання теплової енергії у розмірі 119,67 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг постачання гарячої води у розмірі 117,51 грн.
Крім того, позивач на підставі Договору про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року за № 602-18, укладеного з ПАТ «Київенерго», набув право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 322,48 грн.
Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути солідарно з відповідачів, що є власниками/зареєстровані/проживають за адресою: АДРЕСА_3 на користь КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 121 045,06 гривень, з яких:
· заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 0,00 грн, три відсотки річних у розмірі 0,00 грн;
· заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 0,00 грн;
· заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 322,48 грн;
· інфляційну складову боргу у розмірі 38,38 грн, три відсотки річних у розмірі 8,93 грн;
· заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16 072,34 грн;
· інфляційну складову боргу у розмірі 1 735,81 грн, три відсотки річних у розмірі 445,18 грн;
· заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 33 403,77 грн;
· інфляційну складову боргу у розмірі 3 975,05 грн, три відсотки річних у розмірі 925,24 грн;
· заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 22 298,17 грн;
· інфляційну складову боргу у розмірі 2 233,03 грн, три відсотки річних у розмірі 516,09 грн, пеня у розмірі 351,26 грн;
· заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 33 742,99 грн;
· інфляційну складову боргу у розмірі 3 417,85 грн, три відсотки річних у розмірі 767,95 грн, пеню у розмірі 553,36 грн;
· заборгованість із плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 119,67 грн;
· заборгованість із плати за абонентське обслуговування послуг із постачання гарячої води у розмірі 117,51 грн;
· заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 0,00 грн;
· заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн;
· судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028,00 грн.
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 121 045,06 грн.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" судовий збір у розмірі 1 009,33 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1 009,33 грн.
Стягнуто із ОСОБА_3 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1 009,33 грн.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що позивач надає послуги з постачання теплової енергії, послуги з централізованого постачання гарячої води, з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води, а відповідачі, будинок яких під`єднаний до мереж тепло-, водопостачання, є споживачами цих послуг, від надання яких в установленому чинним законодавством порядку не відмовлялися, однак оплата спожитих послуг виконувалася нею неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості. Суд перевірив надані позивачем розрахунки заборгованості, зробив висновок про виникнення у позивача права на стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті комунальні послуги.
Суд першої інстанції відхилив посилання відповідачів на наявність бойлера, вказавши, що наявність водонагрівача не звільняє споживача від оплати послуг централізованого водопостачання та не впливає на порядок обліку спожитої води. Визначальним є не спосіб нагріву води, а дотримання споживачем установленої процедури обліку. Оскільки відповідач не надав доказів того, що він своєчасно та належним чином знімав і передавав виконавцю показання квартирного лічильника, суд застосував норми Правил, які передбачають, що у такому разі нарахування здійснюється як для приміщень, не обладнаних вузлами розподільного обліку, тобто за показаннями будинкових лічильників або за нормативами. За цих обставин нарахування позивачем заборгованості суд визнав правомірним.
Доводи про непроживання у квартирі з 2014 року суд також відхилив, оскільки наданий акт від 02 травня 2025 року не є належним і достатнім доказом фактичної відсутності відповідачів протягом усього спірного періоду. Крім того, сам по собі факт непроживання не звільняє від обов`язку сплачувати за житлово-комунальні послуги, якщо споживач не звернувся до виконавця з відповідною заявою та не оформив перерахунок у встановленому законом порядку.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу з доповненнями.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність, безпідставність оскаржуваного рішення, порушення норм матеріального та процесуального права.
Щодо заборгованості за опалення з посиланням на відомості із особистого кабінету на сайті Київтеплоенерго зазначає, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення заборгованість була відсутня. Крім цього, надає платіжні інструкції від 12 травня 2025 року на суму 4 500,00 грн, від 13 травня 2025 року на суму 5 500,00 грн, від 14 травня 2025 року на суму 4500,00 грн.
Вказує, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини та не надав належної оцінки доказам, з яких вбачається, що відповідач не користувався гарячою водою, оскільки у квартирі установлено бойлер.
В матеріалах справи наявні Акти зняття показань лічильника гарячої води, які підтверджують, що протягом тривалого часу показник лічильника залишався «0», тобто споживання послуги не відбувалося. Незважаючи на це, суд не врахував ці докази і дійшов помилкового висновку щодо наявності заборгованості.
Крім того, відповідач у відзиві заявляв клопотання про розгляд справи з викликом сторін для надання усних пояснень та додаткових доказів, однак суд першої інстанції безпідставно проігнорував це клопотання, чим порушив право відповідача на участь у судовому процесі та право на ефективний захист.
У травні 2025 року відповідач звернувся до Центру комунального сервісу із заявою про перерахунок плати за гаряче водопостачання відповідно до фактичних показань лічильника. Перерахунок станом на дату подання апеляційної скарги ще не проведено, але після його проведення відповідач готовий негайно надати підтверджуючі документи суду.
Наявні в матеріалах справи акти зняття показань лічильників, акти приймання лічильників на облік та інформація з особистого кабінету Київтеплоенерго підтверджують відсутність споживання гарячої води та показники «0» протягом тривалого часу. Отже, у відповідача відсутні правові підстави для оплати послуги, якою він фактично не користувався.
Заперечує можливість стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року, яка забороняє нарахування та стягнення пені, штрафів, інфляційних нарахувань та процентів річних на заборгованість населення за житлово-комунальні послуги на період дії воєнного стану. Отже, нарахування таких сум з лютого 2022 року є незаконним, тому рішення Дарницького районного суду міста Києва в цій частині має бути скасоване.
Щодо співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зазначає, що вони не є власниками квартири, не проживають у ній та не користуються послугами, отже не мають обов`язку оплачувати комунальні послуги і не можуть нести відповідальність за борг. Таким чином вони є неналежними відповідачами.
Мотивуючи наведеним, просить рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
15 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації "Київтеплоенерго" на апеляційну скаргу.
В обґрунтування відзиву зазначає, що в цілому погоджується із рішенням суду першої інстанції, однак уточнює обсяг зобов`язань, що підлягають стягненню, відповідно до фактичної інформації про стан боргу станом на 23 травня 2025 року.
Зазначає, що частина позовних вимог, які вже не є актуальними, втратила предмет спору, тому провадження в цій частині позовних вимог підлягає закриттю.
Зазначає, що не отримував від відповідачів повідомлень щодо неотримання послуг за адресою: АДРЕСА_3 . Отже, послуга із надання з централізованого опалення, постачання теплової енергії надавалась якісно, тому відповідачі у справі, які зареєстровані у квартирі АДРЕСА_4 , є споживачами наданих позивачем послуг і зобов`язані оплачувати їх.
Щодо доводів скаржника про невикористання гарячої води зазначає, що стаття 17 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правила надання послуг з постачання гарячої води, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №819 від 12 липня 2006 року, Правила надання послуг з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року передбачають обов`язок споживача передавати показники лічильника щомісяця для забезпечення точних нарахувань і уникнення непорозумінь із постачальниками послуг.
Щодо вимог про стягнення пені, інфляційних втрат, трьох відсотків річних вказує, що постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року з 01 січня 2024 року знято мораторій на заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Вказує, що позивачем у цій справі позовну давність не пропущено.
Щодо заяви про перерахунок від 30 квітня 2025 року вказує, що загальний термін розгляду звернень громадян становить один місяць, але він може бути як подовжений ще на 15 днів в разі виникнення обставин, які потребують додаткового вивчення, так і зменшений на 15 днів в разі невідкладного вирішення питання.
Зазначає, що згідно даних довідки від 23 травня 2025 року:
- сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 0,00 грн;
- заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 у розмірі 19 881,23 грн;
- заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року у розмірі 0,00 грн;
- заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01 листопада 2021 року у розмірі 33 742,99 грн;
- заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 0,00 грн 3% річних у розмірі 0,00 грн;
- заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року централізованого постачання гарячої води у розмірі 322,48 грн;
- заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 0,00 грн;
- заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн;
- заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн, заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн;
Відповідно до зробленого перерахунку, заборгованість інфляційної складової боргу в сумі складає 11 400,12 грн, 3% річних у розмірі 2663,39 грн, пеня у розмірі 904,62 грн, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028,00 грн;
Що разом складає 71 942,83 грн.
Мотивуючи наведеним, просить рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року скасувати в частині стягнення заборгованості, яка вже не підлягає стягненню відповідно до уточненого перерахунку позивача, поданого до суду першої інстанції. У цій частині закрити провадження у справі на підстав пункту 4 статті 374 ЦПК України.
5. Позиція учасників справи.
14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подано додаткові пояснення у справі. Зазначає, що у квартирі відповідача встановлено бойлер, тому гарячим водопостачанням відповідач не користується взагалі.
Зазначає, що згідно показників лічильника гаряча вода у квартирі не споживалась, що підтверджується даними актів приймання на абонентський облік засобу обліку води. Крім цього, засіб обліку на час експлуатації був справний та відповідав вимогам ДСТУ 3580.
У вересні 2023 року на гарячу воду встановлено новий лічильник, що підтверджується актом №62862 зняття контрольних показань з вузла розподілу обліку гарячої води від 25 вересня 2023 року.
Просить врахувати письмові пояснення, апеляційну скаргу задовольнити.
28 січня 2026 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про закриття провадження у справі.
В обґрунтування поданої заяви вказує, що станом на 26 січня 2026 року заборгованість відповідача перед позивачем відсутня, просить закрити провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представниця - адвокат Березуцька В.В. підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити.
Представник позивача - Кононенко І.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомляли.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - Кононенка І.О., відповідача ОСОБА_1 та його представниці - адвоката Березуцької В.В., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
З даних витягу з реєстру територіальної громади м. Києва №125152414 від 28 січня 2025 року убачається, що з 15 вересня 2000 року задекларованим місцем проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 значиться АДРЕСА_3 . ОСОБА_4 зареєстрована за вказаною адресою з 19 січня 2001 року (том 1 а.с. 5).
З даних свідоцтва про право власності на квартиру КВ №41097 від 24 березня 2000 року убачається, що квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (том 1 а.с. 42).
Відповідно до даних акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 2 травня 2025 року, підписаного ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 , ОСОБА_7 ( АДРЕСА_7 ), за адресою АДРЕСА_3 з 2014 року не проживають ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 (том 1 а.с. 43).
На підтвердження факту надання послуг за адресою АДРЕСА_1 , позивачем надано копії корінців нарядів №457, 493 , №246 , №115 , №262 , №44 , №292 , №291 , №941 , №768 , №№291 , №826 (а.с. 18-23).
11 жовтня 2018 року між ПАТ "КИЇВЕНЕРГО" та КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії). За пунктом 1.1 вказаного договору ПАТ "КИЇВЕНЕРГО" відступило право вимоги, а КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання з урахуванням оплат, що отримані ПАТ "КИЇВЕНЕРГО" до дати укладення цього договору (а.с. 27).
Згідно даних акту прийняття на абонентський облік засобів обліку води від 09 липня 2019 року убачається, що розрахунковим департаментом ПАТ "АК "Київводоканал" прийнято на абонентський облік засіб обліку води із заводським № 4216847 з показником 00008 м3 (том 1 а.с. 102). 
Згідно даних акту прийняття на абонентський облік засобів обліку води від 22 вересня 2023 року убачається, що розрахунковим департаментом ПАТ "АК "Київводоканал" прийнято на абонентський облік засіб обліку води із заводським №72268970 з показником 0 м3. Крім цього, поряд із графою заводського номеру містить напис "4216847 п 32" (том 1 а.с. 103).
Матеріали справи містять акт опломбування вузла розподільного обліку гарячої води №62862 від 25 вересня 2023 року, відповідно до якого лічильник із заводським номером №7226970 із показником 0,131 м3 опломбовано (том 1 а.с. 141).
З даних акту №2338698 зняття контрольних показань з вузла обліку гарячої води від 29 квітня 2025 року, складеного старшим сантехніком ОСОБА_8 , убачається, що за адресою АДРЕСА_3 , встановлено лічильник із заводським №72268970 з показанням 0,137 м3. Міститься відомість про встановлення у квартирі бойлера (том 1 а.с. 44).
30 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до КП "Київтеплоенерго" із заявою про перерахунок у зв`язку із не користування гарячим водопостачанням (том 1 а.с. 45).
30 травня 2025 року ОСОБА_1 , звернувся до генерального директора комунального концерну "Центр комунального сервісу" із заявою про перерахунок за послугу гарячого водопостачання по демонтованому лічильнику (том 1 а.с. 106).
З даних розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 січня 2025 року убачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_3 обліковується заборгованість у розмірі 33 403,77 гривень (том 1 а.с. 6).
З даних розрахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води за період з 01 листопада 2021 року по 31 січня 2025 року убачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_3 обліковується заборгованість у розмірі 33 742,99 гривень (том 1 а.с. 7).
З даних розрахунку заборгованості плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01 листопада 2021 року по 31 січня 2025 року убачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_3 обліковується заборгованість у розмірі 117,51 гривень (том 1 а.с. 8).
З даних довідки №756001201370100 від 23 травня 2025 року убачається, що станом на 22 травня 2025 року в ОСОБА_1 наявна заборгованість по справі №753/4372/25-КЕ становить:
- за централізоване опалення - 0,00 гривень;
- за централізоване постачання гарячої води - 322,48 гривень;
заборгованість по справі №753/4372/25-КТЕ становить:
- за централізоване опалення - 0,00 гривень;
- за централізоване постачання гарячої води - 19 881,23 гривень;
- за послуги з централізованого постачання гарячої води - 33 742,99 гривень;
- за послуги з постачання теплової енергії - 0,00 гривень;
- за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води - 0,00 гривень (том 1 а.с. 78-80, 155).
З даних листа КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" №4/03-2/10747 від 01 жовтня 2025 року убачається, що КП "Київтеплоенерго" розглянуло звернення ОСОБА_1 щодо проведення перерахунку за послугу з постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_3 . Повідомлено, що у зв`язку із набранням рішення суду у справі №753/4372/25 законної сили, підприємство не може провести коригування нарахувань за послугу з постачання гарячої води за вказаний у зверненні період, оскільки період з 01 травня 2018 року по 31 січня 2025 року, за який утворилась заборгованість за гаряче водопостачання, охоплює рішення суду на користь КП "Київтеплоенерго". Здійснити коригування нарахувань за наведений період відповідно до фактичних показань вузла обліку зав №4216847 буде можливо на виконання іншого рішення суду на користь ОСОБА_1 (том 1 а.с. 209).
З даних листа КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" №4/03-2/919 від 20 січня 2026 року убачається, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 19 січня 2026 року по справі №753/4372/25 становить:
- за послугу з централізованого постачання гарячої води - 322,48 гривень;
- за послугу з постачання гарячої води - 188,94 гривень;
- пеня - 351,26 гривень;
- інфляційна складова боргу 4 007,22 гривень;
- 3% річних - 970,20 гривень; 
- судові витрати (судовий збір) - 3 028,00 гривень (том 2 а.с. 12).
Відповідно до даних квитанцій від 26 січня 2026 року ОСОБА_1 на рахунок Київтеплоенерго сплачено 8 868,10 гривень (том 2 а.с. 9-11).
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Згідно пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII унормовано, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Пунктом 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним зі споживачем, якщо протягом 30 днів з дня його опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Так, за змістом положень статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов статей 641, 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року №751/3840/15-ц.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Доводи скаржника щодо того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є неналежними співвідповідачами у справі колегія суддів відхиляє, оскільки як убачається із матеріалів справи останні зареєстровані за адресою АДРЕСА_3 . З урахуванням положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є споживачами послуг та несуть солідарне зобов`язання з оплати житлово-комунальні послуги.
Щодо доводів апеляційної скарги про позбавлення відповідача права на ефективних захист у зв`язку із розглядом справи без виклику учасників справи, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі (том 1 а.с. 35).
21 квітня 2025 року на адресу Дарницького районного суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи з повідомленням сторін (том 1 а.с. 39).
06 травня 2025 року ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву (том 1 а.с. 41).
Твердження скаржника про те, що судом першої інстанції проігнороване клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні є необґрунтованими, оскільки як убачається із змісту оскаржуваного рішення подане відповідачем клопотання судом вирішене. За результатом розгляду поданого відповідачем клопотання суд першої інстанції відмовив у його задоволенні.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень статей 274, 277, 279 ЦПК України розгляд малозначних справ у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін є загальним правилом, а проведення судового засідання з повідомленням учасників справи є правом суду, а не його обов`язком, та здійснюється лише у разі необхідності безпосереднього з`ясування обставин справи або дослідження доказів, які неможливо належним чином оцінити у письмовому провадженні.
Матеріали справи свідчать, що відповідач реалізував надані йому процесуальні права у повному обсязі: подав відзив на позов, докази на спростування позовних вимог, чим фактично забезпечив можливість викласти свою правову позицію та заперечення проти позову. Таким чином, відповідач не був позбавлений права на доступ до правосуддя, на подання доказів та на ефективний судовий захист, а бажання надати усні пояснення у судовому засіданні саме по собі не може розцінюватися як достатня та безумовна підстава для зміни форми провадження та обов`язкового виклику сторін. За таких обставин доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 , відповідачі зареєстровані у цьому помешканні, а отже, відповідно до вимог законодавства, є споживачами житлово-комунальних послуг та суб`єктом зобов`язання з їх оплати. Разом із тим, сам факт статусу споживача не є безумовною та автоматичною підставою для стягнення грошових сум без встановлення реального обсягу споживання послуг, їх фактичного надання та правильності здійснених нарахувань.
Колегія суддів приймає до уваги, що у процесі розгляду справи відбувалися численні перерахунки, уточнення сум, часткові погашення боргу, що істотно змінювало обсяг заявлених вимог. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу фактично визнав, що значна частина первісно заявлених сум не є актуальною, а обсяг заборгованості істотно зменшився.
З матеріалів справи убачається, що згідно вимог позову заборгованість визначена у сумі 121 045,06 гривень та має такі складові:
• заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 322,48 грн;
• інфляційну складову боргу у розмірі 38,38 грн, три відсотки річних у розмірі 8,93 грн;
• заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16 072,34 грн;
• інфляційну складову боргу у розмірі 1 735,81 грн, три відсотки річних у розмірі 445,18 грн;
• заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 33 403,77 грн;
• інфляційну складову боргу у розмірі 3 975,05 грн, три відсотки річних у розмірі 925,24 грн;
• заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 22 298,17 грн;
• інфляційну складову боргу у розмірі 2 233,03 грн, три відсотки річних у розмірі 516,09 грн, пеня у розмірі 351,26 грн;
• заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 33 742,99 грн;
• інфляційну складову боргу у розмірі 3 417,85 грн, три відсотки річних у розмірі 767,95 грн, пеню у розмірі 553,36 грн;
• заборгованість із плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 119,67 грн;
• заборгованість із плати за абонентське обслуговування послуг із постачання гарячої води у розмірі 117,51 грн.
З даних довідки №756001201370100 від 23 травня 2025 року убачається, що станом на 22 травня 2025 року в ОСОБА_1 наявна заборгованість по справі №753/4372/25-КЕ становить:
- за централізоване опалення - 0,00 гривень;
- за централізоване постачання гарячої води - 322,48 гривень;
заборгованість по справі №753/4372/25-КТЕ становить:
- за централізоване опалення - 0,00 гривень;
- за централізоване постачання гарячої води - 19 881,23 гривень;
- за послуги з централізованого постачання гарячої води - 33 742,99 гривень;
- за послуги з постачання теплової енергії - 0,00 гривень;
- за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води - 0,00 гривень (том 1 а.с. 79-80, 155).
З даних листа КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" №4/03-2/919 від 20 січня 2026 року убачається, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 19 січня 2026 року по справі №753/4372/25 становить:
- за послугу з централізованого постачання гарячої води - 322,48 гривень;
- за послугу з постачання гарячої води - 188,94 гривень;
- пеня - 351,26 гривень;
- інфляційна складова боргу 4 007,22 гривень;
- 3% річних - 970,20 гривень; 
- судові витрати (судовий збір) - 3 028,00 гривень (том 2 а.с. 12).
Відповідно до даних квитанцій від 26 січня 2026 року ОСОБА_1 на рахунок Київтеплоенерго сплачено 8 868,10 гривень (том 2 а.с. 9-11).
Аналіз наведених даних, дає підстави для висновку про те, що станом на час апеляційного перегляду відповідачем повністю погашено нарахований позивачем борг, а також відшкодовано судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в суді першої інстанції.
При цьому, дані про здійснення позивачем коригування надійшли до суду першої інстанції 28 травня 2025 року, в день ухвалення судового рішення, проте судом враховані не були.
З огляду на повне погашення заборгованості, відсутні правові підстави для подальшого судового захисту права позивача шляхом примусового стягнення коштів, оскільки порушене право фактично відновлене, а вимога позову реалізована у добровільному порядку.
Відповідно до правової природи цивільного судочинства, судовий захист надається лише у разі наявності порушеного, невизнаного або оспорюваного права. У разі, якщо таке право відновлено, відсутні підстави для задоволення позову.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки на час розгляду справи судом апеляційної інстанції заборгованість відповідача перед позивачем відсутня, що виключає можливість примусового стягнення.
Колегія суддів відхиляє як клопотання представника позивача про закриття провадження в частині, так і клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, оскільки предмет спору існував на момент звернення позивача до суду та під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду виснував про те, що суд закриває провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього, але припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору. У випадку виникнення обставин припинення існування предмета спору на стадії апеляційного (касаційного) перегляду справи, відсутні підстави для застосування пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України та скасування судового рішення по суті спору лише з мотивів виникнення зазначених обставин, якщо законність та обґрунтованість судового рішення не спростована за наслідками апеляційного (касаційного) розгляду справи. Тобто, у тому разі, коли суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, то встановлені апеляційним судом обставини припинення існування предмета спору, які (обставини) виникли вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, не можуть бути підставою для скасування судового рішення згідно зі статтею 278 ГПК України та закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України (див. пункти 7.34- 7.38 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.08.2024 у справі № 916/3006/23).
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 09 грудня 2025 року № 922/4489/24.
Відтак, зважаючи на те, що повне погашення боргу та судових витрат відбулось на стадії апеляційного провадження, відсутні підстави для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України.
Відповідно до підпункту в) пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог
Установлено, що за результатом розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що підставою для задоволення апеляційної скарги у даній справі є фактичне виконання відповідачем грошового зобов`язання, у зв`язку із цим відсутні підстави для покладення на позивача з відшкодування відповідачу судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу з доповненнями  ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

У задоволенні позову Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послугу - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова