ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/4356/25      Головуючий суддя І інстанції Богдан М. В.
Провадження № 33/818/256/26     Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2026 року м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Слобідського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,
- визнана винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними асобами строком на 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Постановою встановлено, ОСОБА_1 08 червня 2025 року о 05:30 год. по вул. Аерофлотській, 11 у м. Харкові керував транспортним засобом «БМВ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ ОСОБА_1 відмовився під відеофіксацію, чим порушив а. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі, враховуючи відомості письмових пояснень, ОСОБА_1 просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на те, що в матеріалах цієї справи відсутні докази його винуватості. Зокрема відсутні докази того, що саме він керував автомобілем. Вказував, що він не був водієм, а тому не повинен був проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, а матеріали справи не містять доказів, які б могили це спростувати.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги повідомлений належним чином.
22 січня 2026 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він зазначав, що у зв`язку із сімейними обставинами не має можливості приймати участь в судовому засіданні в Харківському апеляційному суді.
Враховуючи такі відомості, а також положення ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 , враховуючи відомості, які містяться в матеріалах цієї справи.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не дотримався всіх вказаних вимог закону.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, а також висновки суду першої інстанції, який дійшов висновку про наявність ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП внаслідок порушення п. 2.5 ПДР України, а також винуватості ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення, суд апеляційної інстанції встановив, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції посилається, як на докази – на відеоматеріали, які надані працівниками поліції, з місця події, на яких зафіксовано процедура зупинки та пропозиція ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання стосовно нього протоколу.
Натомість під час дослідження матеріалів цієї справи апеляційним судом встановлено, що до Слобідського районного суду м. Харкова від УПП в Харківській області ДПП надійшов для розгляду протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП разом з додатками.
Постановою судді Слобідського районного суду м. Харкова від 02.07.2025 року встановлено, що диск з записом з бодікамери 476694 у додатках до цього протоколу відсутній, а тому матеріали цієї справи були повернуті до УПП в Харківській області ДПП для належного дооформлення, у зв`язку із відсутністю диску з записом з бодікамери 476694.  
23.07.2025 року до Слобідського районного суду м. Харкова, внаслідок дооформлення, повторно надійшла справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, яка містить додаток до протоколу за підписом старшого інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП Деркач І. (арк. 18), в якому зазначено, що 10.07.2024 року до управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі – УПП в Харківській області ДПП) за вх. № 6966с надійшов для доопрацювання адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП. На виконання ухвали суду повторно надано диск з відеозаписом щодо подій, які мали місце під час складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 355096.
Отже, апеляційним судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП вперше надійшов до суду першої інстанції з конвертом для диску, але самого диску з відеозаписом з бодікамери працівників поліції - не було. Встановивши відсутність диску з відеозаписом події, суд першої інстанції направив матеріали справи для дооформлення, а саме для долучення диску із відеозаписом події за участю ОСОБА_1 . Після дооформлення, матеріали справи були повернуті до суду першої інстанції, а у додатку до матеріалів справи УПП в Харківській області ДПП було додано конверт з диском.
В оскаржуваній постанові суд першої інстанції посилався на відомості, які містяться на цьому диску, а саме на відеозапис, як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Натомість, 22 січня 2026 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла зава ОСОБА_1 , в якій він посилався на те, що диск, який був долучений працівниками поліції до матеріалів цієї справи не містить відеозапису, що свідчить про відсутність доказів його винуватості, а також про порушення працівниками поліції порядку проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також вважав, що висновки суду першої інстанції, враховуючи відсутність відеозапису на диску, викликають сумнів щодо доведеності його вини, а всі сумніви, відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, тлумачаться на його корись.
Належить врахувати, що відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНКЛ відмовився під відеофіксацію.
Проте, у ст. 266 КУпАП визначено порядок проведення огляду водія, в тому числі, на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог цієї статті,  огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.  У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.  Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Поряд з цим, відповідно до вимог ч.5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Тобто, законодавець визначив підстави, послідовність та умови щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а порушення цих нормативних приписів безумовно свідчить про недійсність проведеного огляду та всіх процесуальних дій, які відбувались в подальшому на його підставі, в тому числі, і складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Поряд з цим відповідно до п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Судом апеляційної інстанції було перевірено доводи ОСОБА_1 щодо відсутності відеозапису на долученому до справи диску.
Належить врахувати, що УПП в Харківській області ДПП після дооформлення направило до суду матеріали справи стосовно ОСОБА_1 разом із диском, безпосередньо на якому зазначено серія та номер, а саме: ЕПФ1 № 355096.
Саме цей номер зазначено в додатку до протоколу (арк. 18) та саме цю серію та номер має протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Тобто, УПП в Харківській області ДПП було направлено до суду першої інстанції диск, який саме стосується справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки серія та номер на цьому диску, зазначені працівником УПП в Харківській області ДПП, співпадають з серією та номером протоколу стосовно ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи ОСОБА_1 , в судовому засіданні намагався відкрити відомості диску, який міститься в матеріалах цієї справи (арк. 19) та оглянути відеозапис. Однак, під час відкриття цього диску встановлено, що цей диск взагалі не містить будь-яких відеозаписів, в тому числі за участю ОСОБА_1 , що поза розумним сумнівом унеможливлює перевірку апеляційних доводів та встановлення обставин події, які мають суттєве значення для розгляду вказаної справи.
Разом з цим, встановивши відсутність будь-яких записів на цьому диску, помічником судді та секретарем судового засідання було складено відповідний акт. 
Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що УПП в Харківській області ДПП надала до суду першої інстанції диск, який не містить будь-яких відеозаписів, в тому числі, за участю ОСОБА_1 .
Вказане процесуальне порушення є істотним, оскільки при відсутності відеозапису, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, працівники поліції повинні були залучити свідків, чого не було зроблено.
В судові засідання, призначені на 21.11.2025, 14.01.2025, 23.01.2026, 05.02.2026, 23.02.2026 в суд апеляційної інстанції викликався працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення. Зокрема, шляхом направлення електронною поштою до УПП в Харківській області ДПП повідомлень на ім`я начальника УПП, а також судових повісток, однак в судове засідання працівник поліції не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
Належить врахувати, що суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості будь-яким іншим чином викликати працівника поліції в судове засідання.
Отже, суд апеляційної інстанції здійснив усі передбачені законом процесуальні дії для виклику працівника поліції в судове засідання з метою з`ясування чи здійснювалось фіксування огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на бодікамеру та підставу відсутності відеозапису на долученому до матеріалів справи диску.
Отже, відсутність в матеріалах цієї справи відеозапису на підтвердження відомостей протоколу та заходів щодо проведення працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 позбавляє фактичної можливості суд апеляційної інстанції перевірити правильність проведення працівниками поліції дій, які стали підставою для складання протоколу щодо огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.
Поряд з цим, належить врахувати, що матеріали цієї справи не містять відомостей про те, що працівники поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння залучали будь-яких свідків саме для проведення його огляду на стан сп`яніння.
Крім того, у суду апеляційної інстанції виникають сумніви щодо об`єктивності висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Належить врахувати, що матеріали справи разом із долученим до них диском надійшли до суду апеляційної інстанції саме з суду першої інстанції. 
Суд першої інстанції в своєму рішення посилався саме на відомості відеозапису цього диску, як на доказ винуватості ОСОБА_1 . 
Однак будь-яких відеозаписів диск, який міститься в матеріалах цієї справи, не містить. 
За таких обставин доводи ОСОБА_1 щодо відсутності доказів на підтвердження порушення ним п. 2.5 ПДР України, є цілком обґрунтованими, оскільки суд апеляційної інстанції не має фактичної можливості перевірити обставини, які стали підставою для складання протоколу.
Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Враховуючи відсутність у цій справі відеозапису події огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, відсутність свідків цього огляду, вимоги ст. 266 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недійсність проведеного працівниками поліції 08.06.2025 року огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з істотними порушеннями.
Крім того, належить врахувати, що судом першої інстанції матеріали цієї справи вже повертались до УПП в Харківській області ДПП для належного дооформлення, яке було виконано формально та матеріали справи буди повернуті до суду першої інстанції з долученням диску без відеозапису. 
Враховуючи усталену практику ЄСПЛ про незаконність дій суду щодо взяття на себе функції сторони обвинувачення, зокрема ЄСПЛ у низці рішень, в тому числі, «Михайлова проти України» (заява № 10644/08), суд наголошує на порушенні права на безсторонній суд (ст. 6 Конвенції), коли суддя бере на себе функції обвинувачення, наприклад, сам ініціює провадження, збирає докази та виносить обвинувальний вирок, фактично поєднуючи ролі прокурора та судді.
Отже, суд апеляційної інстанції розглянув цю справу, враховуючи ті відомості, які містяться в цій справі, без витребування будь-яких інших доказів, в тому числі відеозапису події огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у органу, який складав протокол.
Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
У п.56. рішення ЄСПЛ «Михайлова поти України», заява № 10644/08 від 06 березня 2018 року суд нагадує, що «безсторонність», як правило, означає відсутність упередженості або необ`єктивності, а її існування або відсутність можуть встановлюватися різними шляхами. Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, при якому мають ураховуватись особисті переконання та поведінка конкретного судді (тобто, чи мав суддя будь-які особисті упередження або чи був він об`єктивним у цій справі); та (і) об`єктивним критерієм, тобто шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд (та, серед інших аспектів, його склад) достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., наприклад, рішення у справі «Моріс проти Франції» [ВП] (Morice v. France) [GC], заява № 29369/10, пункт 73, ЄСПЛ 2015, з подальшими посиланнями). У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді слід визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає в якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обґрунтованим (там само, пункт 76). Об`єктивний критерій в основному стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження. У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви мають певну важливість, або, іншими словами, «правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (там само, пункти 77 та 78).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.
Згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого, як взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Більш того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, враховуючи відсутність відеоматеріалів події проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а свідки працівниками поліції не залучались, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки за таких обставин неможливо встановити ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони цього правопорушення, а всі процесуальні дії є недійсними згідно приписів ст. 266 КУпАП.
Враховуючи наведене, а також відомості, які містяться в матеріалах цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова судді Слобідського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2025 року підлягає скасуванню, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно доводів поданої апеляційної скарги, а також письмових пояснень ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 

Постанову судді Слобідського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         С.К. Шабельніков