ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 р. 	м. Житомир 	Справа № 906/1021/25 	

Господарський суд Житомирської області
Суддя Нестерчук С. С.
секретар судового засідання: Бугайов І. В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу
за позовом Андрушівської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Фарм"
про стягнення 108 895,12 грн

за участю представників сторін в режимі відеоконференції:
від позивача: Закусило В. П., Яремчук В. Л. (у порядку самопредставництва)
від відповідача: не з`явилася

І. СУТЬ СПОРУ

Стислий виклад позиції позивача
Андрушівська міська рада (далі – позивач) звернулась до Господарського суду Житомирської області (далі – Суд) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Фарм" (до зміни найменування – "Сетагро Центр") (далі – відповідач, Товариство), в якому просить стягнути безпідставно збережені кошти в сумі 108 895,12 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у період з 13.04.2023 по 28.02.2025 фактично користувався земельною ділянкою з кадастровим номером 1820310100:05:000:0665, на якій розташоване належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, без оформлення права оренди та без укладення договору оренди землі, унаслідок чого бюджет Андрушівської міської територіальної громади недоотримав кошти за користування земельною ділянкою.
Правові підстави: ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Стислий виклад заперечень відповідача
Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у сумі 1 084 288,77 грн, посилаючись на таке:
- позивач не навів формули розрахунку 1 084 288,77 грн та не підтвердив вихідні дані (зокрема нормативну грошову оцінку за відповідні роки);
- відповідач є власником нерухомого майна площею 15 539,7 м? (1,55 га), тоді як позовні вимоги обраховані за користування ділянкою площею 1,96 га; доказів, що відповідач використовував саме всю площу земельної ділянки з кадастровим номером 1820310100:05:000:0665, позивач не надав;
- для визначення безпідставно збережених коштів мають бути належні докази щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки (технічна документація, довідка з ДЗК, витяг з ДЗК або експертиза); за відсутності таких доказів розрахунок не може вважатися доведеним.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання
08.08.2025 до Господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява Андрушівської міської ради з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетагро Центр" про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки в сумі 1 145 247,04 грн.
Ухвалою від 13.08.2025 Суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, підготовче засідання призначено на 09.09.2025.
У підготовче засідання 09.09.2025 представник відповідача не з`явився та не повідомив Суд про причини неявки, жодних заяв чи клопотань на адресу Суду не направив.
Відповідач був належним чином повідомлений про підготовче засідання шляхом надсилання ухвали засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Ухвала була вручена отримувачу 28.08.2025 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
Суд з урахуванням думки позивача, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України з метою забезпечення принципів змагальності та рівності сторін вирішив відкласти підготовче засідання на 17.09.2025.
17.09.2025 через підсистему “Електронний суд” представник відповідача подала клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №11650) у зв`язку з тим, що відповідач не погодився з питанням вирішення підсудності та подав апеляційну скаргу на ухвалу від 13.08.2025.
У підготовчому засіданні 17.09.2025 Суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні поданого відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи та керуючись ч. 3 ст. 202 ГПК України, Суд вирішив здійснювати розгляд справи у підготовчому засіданні у відсутність відповідача. Протокольною ухвалою Суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 15.10.2025 з метою подання позивачем пояснень щодо розрахунку позовних вимог.
09.10.2025 через підсистему “Електронний суд” позивач подав заяву про зміну предмету позову (вх.№01-44/3183/25), у якій просить стягнути з Товариства до бюджету Андрушівської міської територіальної громади безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки в сумі 1 084 288,77 грн, сплачений судовий збір в сумі 16 264,33 грн та повернути Андрушівській міській раді надмірно сплачену суму судового збору в сумі 914,37 грн.
10.10.2025 через підсистему “Електронний суд” представник відповідача подав відзив на позовну заяву (вх. №01-44/3200/25 від 13.10.2025), у якому просить поновити строк на подання цього відзиву.
Ухвалою Суду від 15.10.2025 Суд вирішив прийняти до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову, яка по суті є заявою про зменшення розміру позовних вимог, та здійснювати подальший розгляд справи позовних вимог про стягнення 1 084 288,77 грн. Крім того ухвалою від 15.10.2025 Суд відмовив у задоволені клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву та залишив без розгляду відзив у зв`язку з пропуском встановленого судом строку для подання відзиву та відсутністю правових підстав для його поновлення.
Разом з цим протокольною ухвалою від 15.10.2025 Суд встановив відповідачу строк 5 днів на подання заперечень на заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 28.10.2025.
28.10.2025 через підсистему “Електронний суд” представник відповідача подав заперечення (вх. №13751).
У підготовчому засіданні 28.10.2025 Суд за власною ініціативою продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та за клопотанням позивача оголосив перерву до 06.11.2025.
05.11.2025 через підсистему “Електронний суд” представник відповідача подала клопотання (вх. №14146) про долучення доказів, а саме відповідь Андрушівської міської ради від 31.10.2025 № 05-04/3043 та відповідь Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру вих. №29-28-0.221-9979/2-25 від 28.10.2025.
06.11.2025 через підсистему “Електронний суд” позивач подав клопотання (вх.№ 14161/25) про відкладення розгляду справи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю їх представника.
Судове засідання, яке призначено на 06.11.2025 р. не відбулось у зв`язку з повітряною тривогою у Житомирській області. У зв`язку з цим, Суд відклав підготовче засідання на 18.11.2025.
10.11.2025 через підсистему “Електронний суд” позивач подав клопотання (вх.№ 14372) про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю представника Андрушівської міської ради в іншому судовому процесі.
У підготовчому засіданні 18.11.2025 Суд визнав причину неявки представника позивача поважною та відклав підготовче засідання на 26.11.2025.
25.11.2025 через підсистему “Електронний суд” позивач подав заяву про зміну предмету позову (вх. №01-44/3782/25), яку в підготовчому засіданні відкликали представники позивача та протокольною ухвалою від 26.11.2025 Суд залишив без розгляду.
З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Судом було встановлено про зміну найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетагро Центр" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно Фарм" та місцезнаходження (відповідь №2043554 від 25.11.2025).
Жодних дій, які б свідчили про припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни боржника в зобов`язанні, заміни особи у відносинах, у розумінні положень ст. 52 ГПК України не відбулося, а змінено лише найменування юридичної особи. Тобто, зміна найменування юридичної особи не тягне на собою правонаступництва, у зв`язку з відсутністю нового учасника цивільних відносин, якому мають перейти права та обов`язки особи, яка вибула, та свідчить про юридичну незмінність учасника цивільних відносин.
У підготовчому засіданні 26.11.2025 Суд за власною ініціативою продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 11.12.2025.
02.12.2025 через підсистему “Електронний суд” позивач подав заяву (вх. №01-44/3890/25) про зміну предмету позову, у якій просить стягнути з ТОВ “Техно Фарм” до бюджету Андрушівської міської територіальної громади безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки в сумі 108 895,12 грн, сплачений судовий збір в сумі 3 028,00 грн та повернути Андрушівській міській раді надмірно сплачену суму судового збору в сумі 14 150,71 грн.
У підготовчому засіданні 11.12.2025 Суд протокольною ухвалою прийняв до розгляду заяву позивача, яка по суті є заявою про зменшення розміру позовних вимог та вирішив здійснювати подальший розгляд справи про стягнення з Товариства 108 895,12 грн. Крім цього, Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 13.01.2026.
У судове засідання 13.01.2026, призначене в режимі відеоконференції, не з`явилася представник відповідача – адвокат Поночевна А. О. Про причини неявки вона повідомила суд телефонним зв`язком, зазначивши, що у зв`язку з відсутністю електропостачання у місті Києві не має можливості взяти участь у відеоконференції поза межами приміщення суду, та просила відкласти розгляд справи.
Заслухавши думку представників позивача, Суд визнав причини неявки представника відповідача поважними та з метою забезпечення принципів змагальності та рівності сторін, реалізації прав учасників справи відклав судове засідання на 20.01.2026.
У судове засідання 20.01.2026, призначене в режимі відеоконференції, не з`явилися представники позивача – Закусило В. П. та Яремчук В. Л. Про причини неявки представник позивача – Яремчук В. Л. повідомив суд телефонним зв`язком, що у зв`язку з відсутністю електропостачання не мають можливості взяти участь у відеоконференції поза межами приміщення суду, та просив відкласти розгляд справи.
Представник відповідача не заперечувала щодо відкладення судового засідання, оскільки за місцем знаходження представника відповідача (м. Київ) було оголошено повітряну тривогу.
Суд визнав поважною причину неявки у судове засідання представників позивача та з метою забезпечення принципів змагальності та рівності сторін, реалізації прав учасників справи відклав судове засідання на 03.02.2026.
У судовому засіданні 03.02.2026 Суд заслухав вступне слово позивача і представника відповідача, закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами, з метою належної підготовки учасників справи до судових дебатів оголосив перерву у судовому засіданні до 04.03.2026.
У судове засідання 04.03.2026 представник відповідача не з`явилася, про причини неявки не повідомила суд.
Оскільки неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті та в матеріалах справи наявна позиція відповідача, Суд керуючись ст. 202 ГПК України вирішив проводити розгляд справи за відсутності відповідача.
У судовому засіданні представники позивача виступили у судових дебатах із заключним словом. Після судових дебатів Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та проголосив скорочене рішення.
Ухвалою Суду від 04.03.2026 вирішено повернути Андрушівській міській раді з Державного бюджету України судовий збір у сумі 14 150,71 грн.
У цій справі судовий розгляд здійснено упродовж розумного строку відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та пункту 10 частини третьої статті 2 ГПК України. Суд вчиняв процесуальні дії без невиправданих зволікань, забезпечуючи реалізацію сторонами процесуальних прав і ефективний судовий захист, у зв`язку з чим перевищення строку, визначеного статтею 195 ГПК України, за обставин цієї справи є об`єктивно зумовленим та не призвело до порушення права сторін на справедливий суд.

ІІІ. Фактичні обставини справи
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення учасників справи, Суд установив такі фактичні обставини.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 436581240 від 23.07.2025 за Андрушівською міською радою 13.04.2023 зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 1,9683 га з кадастровим номером 1820310100:05:000:0665. 
На вищевказаній земельній ділянці, що знаходиться по вул. Лисенко, 6, в м. Андрушівка, Бердичівського району, Житомирської області розташоване нерухоме майно, а саме: частина цілісного майнового комплексу: адмінбудинок з приміщенням гаража позначені літ. «А1», загальною площею – 434,5 кв.м, гараж позначений літ. «В1», загальною площею – 189,9 кв.м, вбиральня, позначена літ. «Г1», загальною площею - 3,8 кв.м, що належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Сетагро Центр» згідно з договором купівлі-продажу від 28.01.2021, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Скоробагатько В.Д. Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване 28.01.2021 (індексний номер 56347684) за ТОВ «Сетагро Центр», найменування якого змінено на “Техно Фарм”. 
Згідно з укладеним 28.01.2021 договором купівлі-продажу, ТОВ “Сетті” (продавець) передав у власність (продав), а ТОВ “Сетагро Центр” (покупець) прийняв у власність (купив) частину цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Житомирська обл, Андрушівський р-н, вул. Лисенко, буд.6; відчужувана частина цілісного майнового комплексу розташована на земельній ділянці площею 1,9683 га, кадастровий номер:1820310100:05:000:0665.
Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 1820310100:05:000:0665 - 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема енергогенеруючим блоком.
Згідно з витягом № НВ-9915933162025 із технічної документації нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1820310100:05:000:0665 становить 5 421 566,93 грн.
На адвокатський запит №342 від 27.10.2025 Андрушівська міська рада листом № 05-04/3043 від 31.10.2025 повідомила про те, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1820310100:05:000:0665 за 2023 та 2024 роки відсутня.
На адвокатський запит №342 від 27.10.2025 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру листом за вих. №29-28-0.221-9979/2-25 від 28.10.2025 повідомила про те, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1820310100:05:000:0665 станом на 2023-2024 роки не проводилась, витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок не формувались, крім того додатково зазначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок на території Андрушівської міської територіальної громади затверджена рішенням Андрушівської міської ради від 28.06.2024 №47 та застосовується з 01.01.2025.
Позивач зазначив, що відповідно до Довідника показників нормативної оцінки сільськогосподарських угідь в Україні, розміщеного на сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, станом на 01.01.2023 нормативна грошова оцінка площі ріллі по Житомирській області за 1 гектар становила 21411,00 грн., а станом на 01.01.2024 – 22502,96 грн. Відповідно до наданої нормативної грошової оцінки площі ріллі по Житомирській області, нормативна оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1820310100:05:000:0665 на 2023 рік становить 42143,27 грн (1,9683 га. х 21411,00 грн) за 2023 рік, а за 2024 рік – 44292,57 грн (1,9683 га. х 22502,96 грн). Відтак, за розрахунками позивача, річна сума плати за користування земельною ділянкою, з урахуванням обмеження в 5% НГО площі ріллі становить: за 2023 рік – 1517,01 грн (за 263 к.д. з 13.04.2023 до 31.12.2023); за 2024 рік – 2214,62 грн. (за весь рік). 
Таким чином, Позивач вважає, що за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1820310100:05:000:0665 за період 13.04.2023-31.12.2024 підлягає стягненню 3731,63 грн, а за період 01.01.2025 - 28.02.2025 в сумі 105 163,49 грн, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 5 421 566,93 грн. 

ІV. МОТИВИ СУДУ
З огляду на встановлені фактичні обставини та доводи сторін, суд переходить до правової кваліфікації спірних відносин і визначення норм права, що підлягають застосуванню.
1. Норми права, які застосував суд
Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, урегульовані нормами, закріпленими у главі 83 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За ч. 2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 120 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нерухоме майно) та ст. 377 ЦК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 р. у справі № 922/3412/17 та постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 28.02.2020 р. у справі № 913/169/18.
Такі висновки враховуються судом відповідно до ч.4 ст. 236 ГПК України.
Згідно із частиною першою статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, дев`ятої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. 
Податковий кодекс України визначає плату за землю як обов`язковий платіж у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України).
Відповідно до підпунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства (пункт 289.1 статті 289 Податкового кодексу України).
Відповідно до ч. 2 ст. 20 та ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

2. Оцінка суду
Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до статей 76-79, 86 ГПК України на підставі свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення позову, господарський суд виходить з таких міркувань.
Оцінюючи зібрані у справі докази, суд виходить із приписів статті 86 ГПК України, відповідно до яких суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному й безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду наперед визначеної сили. Суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Так, відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частин 1-4 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини перша, третя статті 74 ГПК України).
Отже, система доказування у господарському процесі засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини належними та допустимими доказами.
Важливою складовою принципу змагальності є дотримання сторонами стандартів доказування спеціальних правил, за якими суд визначає, наскільки переконливими є доводи кожної сторони та чи виконано нею тягар доказування.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.
Обов`язок доказування є мірою належної поведінки сторін процесу та полягає у збиранні й поданні доказів для підтвердження обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Такий обов`язок спрямований на усунення невизначеності у спірних правовідносинах у разі неможливості достеменно встановити обставини, що мають значення для вирішення спору.
За наслідками судового розгляду суд вирішує спір у межах заявлених вимог і заперечень та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у випадках, передбачених ГПК (ч. 1 ст. 14 ГПК). Формування предмета та підстав позову є диспозитивним правом позивача. Кожна сторона самостійно визначає стратегію захисту, зміст вимог і заперечень, викладаючи їх у заявах по суті справи: позовній заяві, відзиві, відповіді на відзив, запереченнях, поясненнях третьої особи (ч. 1, 2 ст. 161 ГПК України), а також подає належні й допустимі докази на їх підтвердження. Доводи й докази, подані поза встановленими строками чи не у передбаченій формі, не враховуються, якщо сторона не довела поважні причини пропуску та не заявила відповідного клопотання про їх прийняття. Водночас суд, діючи за принципом jura novit curia, самостійно застосовує належні норми права до встановлених у межах спору фактичних обставин.
З огляду на характер заявлених вимог, обов`язок доведення обставин безпідставного збереження відповідачем грошових коштів покладається на позивача. Зокрема, позивач повинен довести право власності Андрушівської міської ради на спірну земельну ділянку, факт фактичного користування відповідачем цією ділянкою у заявлений період, відсутність у відповідача належно оформленого права користування та розмір безпідставно збережених коштів. Натомість відповідач зобов`язаний довести наявність правової підстави користування земельною ділянкою або інші обставини, що виключають безпідставність збереження коштів.
Як установлено судом, відповідач з 28.01.2021 є власником нерухомого майна – частини цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: вул. Лисенко, 6, в м. Андрушівка, Бердичівського району, Житомирської області, на земельній ділянці площею 1,9683 га, кадастровий номер:1820310100:05:000:0665.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Якщо на земельній ділянці державної або комунальної власності розташовані об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у приватній власності, то земельна ділянка не може бути передана її власником у користування будь-кому, окрім власника таких об`єктів. При цьому відсутність оформленого договору оренди земельної ділянки не припиняє права власника користуватися належними йому об`єктами нерухомого майна, а таке користування є неможливим без одночасного користування земельною ділянкою під цими об`єктами. Такі висновки сформульовані в постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі № 918/1132/22.
Положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 та ін.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок її власника зберіг у себе кошти, що мав би сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 дійшла висновку, що у випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку статті 1212 ЦК України. 
Відсутність договору оренди не звільняє відповідача від такого обов`язку, оскільки використання об`єкта нерухомого майна є неможливим без користування земельною ділянкою під ним, а використання земельних ділянок в Україні є платним.
За таких обставин суд дійшов висновку, що користування відповідачем земельною ділянкою у заявлений позивачем період з 13.04.2023 по 28.02.2025 року здійснювалося без належної правової підстави.
Встановлений судом факт фактичного користування відповідачем земельною ділянкою комунальної власності без оформлення права користування та без сплати орендної, свідчить про збереження відповідачем грошових коштів за рахунок власника земельної ділянки. 
Оцінюючи розрахунок заявлених вимог, Суд виходить з такого.
Як убачається з матеріалів справи, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1820310100:05:000:0665 станом на 2023– 2024 роки не проводилась, витяги з технічної документації не формувалися; нормативну грошову оцінку земель на території Андрушівської міської територіальної громади затверджено рішенням Андрушівської міської ради від 28.06.2024 №47 та вона застосовується з 01.01.2025.
Отже, з огляду на відсутність проведеної НГО спірної земельної ділянки у 2023– 2024 роках, суд погоджується з тим, що для визначення розміру плати за користування земельною ділянкою за період 13.04.2023– 31.12.2024 позивач обґрунтовано застосував показники нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Житомирській області як базу, прямо передбачену ПК України для таких випадків, а також застосував ставку 5%, яка відповідає граничному розміру, встановленому ПК України.
За таких обставин, Суд дійшов висновку, що поданий позивачем розрахунок є арифметично правильним, а відтак розмір безпідставно збережених коштів за період 13.04.2023– 31.12.2024 становить 3 731,63 грн (1 517,01 грн + 2 214,62 грн). 
Щодо періоду з 01.01.2025 суд враховує, що позивачем надано витяг №НВ-9915933162025 з технічної документації, згідно з яким нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становить 5 421 566,93 грн, а також встановлено, що нормативна грошова оцінка земель на території громади застосовується з 01.01.2025.
З огляду на відсутність укладеного договору оренди та фактичне користування земельною ділянкою відповідачем, суд погоджується із застосуванням позивачем ставки 12% як граничної ставки, передбаченої податковим законодавством.
За таких обставин річний розмір плати за користування земельною ділянкою у 2025 році складає 650 588,03 грн (5 421 566,93 грн ? 12%), а за період з 01.01.2025 по 28.02.2025 – 105 163,49 грн, що підтверджується арифметичним розрахунком позивача.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем доведено як факт безпідставного збереження відповідачем коштів, так і розмір таких коштів, а саме загальна сума безпідставно збережених відповідачем коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1820310100:05:000:0665 у період з 13.04.2023 по 28.02.2025 становить 108 895,12 грн (3 731,63 грн + 105 163,49 грн). 

V. Висновки Суду
Розглянувши справу із застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин справи і досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки в сумі 108 895,12 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

VІ. Судові витрати
Судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 3 028,00 грн покладаються на відповідача відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.
У матеріалах справи відсутні докази понесення сторонами інших судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи.
З цих підстав, керуючись статтями 2, 129, 233, 236, 237, 238, 241 ГПК України, Суд

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги Андрушівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Фарм" задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Фарм" на користь Андрушівської міської ради:
- 108 895,12 грн (сто вісім тисяч вісімсот дев`яносто п`ять гривень 12 копійок) - як безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки з кадастровим номером 1820310100:05:000:0665;
- 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) - судові витрати зі сплати судового збору.
Позивач: Андрушівська міська рада (код ЄДРПОУ 24706710; пл. Шевченка Т. Г., буд. 1, м. Андрушівка, Бердичівський р-н, Житомирська обл., 13401)
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно Фарм" (код ЄДРПОУ 40526437; вул. Бугаївська, буд. 35, м. Одеса, Одеська обл., 65005)

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи мають право оскаржити це рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Після набрання рішення законної сили наказ може бути виданий за заявою стягувача, в якій має бути зазначена бажана форма його видачі (паперова або електронна).

Повне рішення складено 17.03.2025

Суддя С. НЕСТЕРЧУК