ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року	справа № 320/48523/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - 

Встановив:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, у якому просив: 
- визнати протиправним дії командира та начальника фінансового органу військової частини НОМЕР_2 щодо порядку та правил (настанов, інструкцій) виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги підполковнику ОСОБА_1 , за час проходження військової службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 з 05.02.2025 по 18.07.2025;
- зобов`язати начальника фінансового органу військової частини НОМЕР_2 провести відповідні перерахунки недоплачених сум грошового забезпечення та підйомної допомоги підполковнику ОСОБА_1 , з урахуванням вимог пунктів 4, 5, 11 розділу II Порядку 1, примітки 42 до штату запасної роти, підпункту б) пункту 1 Доручення, пунктів 1 - 3, 5, 6 Порядку 2 та даних грошового атестату з попереднього місця служби (військова частина НОМЕР_4 );
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 , на підставі результатів відповідних перерахунків, внести зміни у відповідні накази щодо виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги підполковнику ОСОБА_1 та здійснити відповідні виплати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 ( далі – позивач) проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 . Вказує про те, що на підставі наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 17.01.2025 №44 був призначений на посаду офіцера резерву військової частини НОМЕР_5 (в/ч НОМЕР_2 ) та проходив службу з 05.02.2025 по 18.07.2025. Наказом в/ч НОМЕР_2 від 05.02.2025 №40 позивачу встановлено посадовий оклад 3440 грн (12 тарифний розряд) що, на переконання позивача, суперечить вимогам Наказ Міністерства оборони України №260, яким передбачено збереження посадового окладу за останньою займаною посадою для осіб офіцерського складу, призначених на посади змінного складу. Попри часткову виплату заборгованості (72 828,99 грн), недоплата грошового забезпечення за період з 05.02.2025 по 18.07.2025 становить 4 711,29 грн у зв`язку з неврахуванням надбавки за роботу в умовах режимних обмежень. Крім того, підйомна допомога виплачена не в повному обсязі: недоплата становить 874,68 грн, а підйомна допомога на членів сім`ї у розмірі 20 742,99 грн не виплачена, що суперечить вимогам Наказу Міністерства оборони України №45. Звернення та запити щодо проведення остаточного перерахунку і надання інформації залишені без відповіді у строки, визначені Закон України "Про звернення громадян" та Закон України "Про доступ до публічної інформації". Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 (суддя Терлецька О.О.) адміністративну справу 320/48523/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії передано за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.
2 січня 2026 року адміністративна справа №320/48523/25 надійшла до Львівського окружного адміністративного суду.
Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого – суддю Брильовського Р.М.
Ухвалою судді від 05 січня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Військова частина НОМЕР_2 ( далі – відповідач ) подала до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що питання складу та порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям врегульовані Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, яким затверджено Порядок виплати грошового забезпечення. Згідно з вимогами зазначеного Порядку, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень встановлюється військовослужбовцям, яким надано допуск до державної таємниці та які займають посади, включені до відповідної номенклатури, на підставі окремого наказу командира військової частини. Посада офіцера резерву запасного взводу 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 не віднесена до номенклатури посад, що потребують оформлення допуску до державної таємниці, а відтак правові підстави для встановлення та виплати вказаної надбавки відсутні. Таким чином, невключення спірної надбавки до складу грошового забезпечення Позивача здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, а підстави для визнання дій чи бездіяльності військової частини протиправними відсутні. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому з аргументами відповідача не погоджується та просить задовольнити позов у повному обсязі.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
Відповідно до Рапорту від 27.06.2025 позивач звернувся до командира військової частини у якому просив перерахувати та виплатити кошти за період з 05.02.2025 по 27.06.2025, що були недоплачені в результаті невірного встановлення посадового окладу, згідно наказом командира військової частини НОМЕР_2 ( по стройовій частині) від 05.022025 №40.
Відповідно до витягу із наказу військової частини НОМЕР_2 від 18.07.2025 №207 позивач вважається таким, що з 18 липня 2025 року справи та посаду здав. Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45, підйомну допомогу при переміщені до нового місця служби виплачено.
Позивач подав запит на отримання інформації від 8.09.2025 до відповідача у якому просив нарахувати та виплатити йому підйомну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї, який переїхав з позивачем на нове місце військової служби, за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 з 5.02.2025 по 18.07.2025.
Станом на день подання позовної заяви позивач відповіді на рапорти не отримав.
Позивач вважає протиправними дії військової частини НОМЕР_2 , які полягали у застосуванні неправильного порядку та правил (настанов, інструкцій) при нарахуванні і виплаті грошового забезпечення та підйомної допомоги підполковнику за період проходження військової служби з 05.02.2025 по 18.07.2025, що призвело до неповного та неналежного визначення розміру належних йому виплат; та підйомної допомоги протиправними, відтак звернувся із цим позовом до суду.
Позивач вважає такі дії протиправними, відтак звернувся із вказаним позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно п. 2 розділу І Наказу «Про затвердження Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України» від 06.08.2024 №531 встановлено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, до наступного прямого командира (начальника).
Пунктами 1 та 2 розділу ІІ Наказу № 531 встановлено, що рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації. Усні рапорти розглядаються негайно, але не пізніше ніж у строки, для розгляду рапортів у паперовій формі, визначені пунктом 9 розділу III цього Порядку.
В розділі ІІІ Наказу № 531 вказано: У паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок « ІНФОРМАЦІЯ_3 »; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.
Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.
Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою. Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті. Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
Забороняється: встановлювати будь-які інші вимоги щодо форми та змісту паперового рапорту, що не передбачені цим Порядком, у тому числі стосовно: подання рапортів з окремих питань виключно написаними власноруч або друкованим способом; недотримання вимог щодо розміру полів, відступів, шрифтів, кольору чорнила чи друку, розміру та якості паперу тощо, які не передбачені цим Порядком; наявності граматичних, синтаксичних чи інших помилок, які не впливають на суть рапорту; відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо; вимагати від військовослужбовця попереднього усного погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень цього Порядку; відмовляти у прийнятті (реєстрації) власноруч написаних рапортів військовослужбовців.
Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства. Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу. У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин; у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Як встановлено з матеріалів справи, рапорту від 27.06.2025 згідно з яким позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 з проханням перерахувати та виплатити кошти за період з 05.02.2025 по 27.06.2025, які не були виплачені внаслідок невірного встановлення посадового окладу, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 5.02.2025 №40 (по стройовій частині) та запит на отримання інформації від 08.09.2025 до відповідача з проханням нарахувати та виплатити підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї, який переїхав разом із позивачем на нове місце проходження служби, за період служби у військовій частині НОМЕР_2 з 5.02.2025 по 18.07.2025 не розглянуті.
Слід зазначити, що не розгляд вище зазначеного є порушенням встановлених строків та процедур розгляду рапортів і запитів, передбачених чинним законодавством України та Наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 №531. Відповідно до розділу III Наказу №531 командири (начальники) зобов`язані розглядати паперові рапорти невідкладно та у строки, встановлені пунктом 9 розділу III цього Порядку: не пізніше 48 годин – щодо питань, що стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів, збереження життя та здоров`я особового складу, відпусток за сімейними обставинами та інших поважних причин, та не більше 14 днів – щодо питань, які не відносяться до зазначених категорій. Початок перебігу строку розгляду визначається датою подання рапорту, а не його реєстрації у службі діловодства. Таким чином, подані позивачем рапорт та запит повинні були бути розглянуті у встановлені строки, а надання відповіді є обов`язковим. 
Щодо способу захисту порушеного права позивача суд зазначає.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Одночасно поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, за загальним правилом, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Водночас, зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а належним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача розглянути Рапорт від 27.06.2025 позивача про перерахунок та виплату коштів за період з 05.02.2025 по 27.06.2025, що були недоплачені в результаті невірного встановлення посадового окладу, згідно наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 5.02.2025 №40 та запит на отримання інформації від 8.09.2025 до відповідача у якому просив нарахувати та виплатити йому підйомну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї, який переїхав з позивачем на нове місце військової служби, за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 з 5.02.2025 по 18.07.2025.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним дії військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду Рапорту ОСОБА_1 від 27.06.2025 та запиту на отримання інформації від 8.09.2025.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 розглянути Рапорт ОСОБА_1 від 27.06.2025 та запит на отримання інформації від 8.09.2025.
У решті позовних вимог відмовити повністю. 
Судові витрати розподілу не підлягають.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович