ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
18 березня 2026 року	Справа № 921/745/25	

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В. розглянувши заяву №б/н (вх.№1551) від 27.02.2026 про ухвалення додаткового рішення у справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп"
про зобов`язання скликати, організувати та провести загальні збори учасників товариства представники сторін не прибули. 
Суть справи:
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 25.02.2026 позов задоволено та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімп" в особі директора ОСОБА_2 скликати, організувати та провести загальні збори учасників ТОВ "Олімп" з внесенням до порядку денного питань, які є обов`язковими до розгляду на загальних зборах учасників:
- розподіл чистого прибутку за 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 роки; 
- виплата дивідендів за 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 роки та визначення їх розміру. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп" на користь ОСОБА_1 2 422,40 грн в повернення сплаченого судового збору. 
В подальшому, через систему "Електронний суд" 27.02.2026 від позивача надійшла заява №б/н (вх.№1551) від 26.02.2026 про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в розмірі 42 500 грн, яка призначена судом до розгляду у судовому засіданні. 
Для участі у ньому представник позивача не прибув, однак через систему "Електронний суд" надіслав суду заяву №б/н (вх.№2028) від 14.03.2026 про його проведення без нього.
Відповідач також не забезпечив явку свого повноважного представника, хоча про дату, місце та час проведення судове засідання повідомлявся належним чином, у встановленому процесуальним законодавством порядку. 
Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Зважаючи на наведену процесуальну норму суд вважає за можливе розглянути заяву щодо судових витрат за відсутності представників сторін.
Водночас, у тексті позовної заяви позивач вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складають 42 500 грн. Таким чином, відповідач інформувався завчасно про те, що позивач очікує понести судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.2. ст.244 ГПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, господарським судом встановлено наступне. 
Згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До останніх належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Позивачем дана процесуальна норма дотримана.
Частиною 8 статті 129 ГПК України вказано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Як слідує із матеріалів справи, 28.03.2024 між ОСОБА_3 (Адвокат) та ОСОБА_1 (Клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги, згідно з умовами якого Клієнт доручає Адвокату захист та представництво прав та інтересів в усіх правоохоронних органах, органах державної реєстрації, органах державної служби України, органах державної влади та місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності, а також судах усіх інстанцій та юрисдикцій, по усіх питаннях, що так чи інакше стосуються прав, обов`язків та інтересів Клієнта, з усіма правами (без обмежень), наданими заявнику, потерпілому, позивачу, відповідачу, третій особі, боржнику та стягувачу і Адвокат приймає на себе виконання цього доручення.
Сторонами погоджено гонорар за надання правової допомоги Клієнту, який передбачено в окремому додатку до угоди (п.2 договору).
В подальшому, 04.11.2025 між сторонами було підписано додаток №2 до договору про надання правової допомоги, у якому вони погодили гонорар за надання правової допомоги Клієнту в розмірі 42 500 грн. При визначенні обґрунтованого розміру гонорару враховано:
- обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності; необхідність досвіду для його успішного завершення;
- професійний досвід, науково - теоретична підготовка, репутація, професійні здібності Адвоката;
- обсяг зайнятості Адвоката, вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю Адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі;
- необхідність виїзду у відрядження.
Сторонами визначено порядок обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, відсоток від суми стягнення) і порядок його внесення (авансування, оплата за результатом тощо). (п.2 додатку). 
Згідно Акту виконаних робіт (наданих юридичних послуг) від 26.02.2026 Адвокатом надано наступні послуги на загальну суму 42 500 грн, в тому числі: консультації з питань застосування господарського процесуального та цивільного законодавства; збір та витребування необхідних документів, підготовка, оформлення, подання позовної заяви та інших заяв по суті, заяв та клопотань з процесуальних питань, представництво інтересів Клієнта в судових засіданнях Господарського суду Тернопільської області у справі №921/745/25.
Надані послуги сплачені клієнтом в розмірі 42 500 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера. 
Наведені вище докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Вказаною статтею передбачено, якими доказами заявник повинен підтверджувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. У разі недотримання заявником вимог частини 4 вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням сторони. Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Ця правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.
В силу ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
В свою чергу, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України".
У постанові № 922/1163/18 від 06.03.2019 Верховним Судом висловлені позиції щодо отримання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а саме: "за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами".
Таким чином, системний аналіз норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:
1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");
2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;
3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";
6) відсутність у договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
У спірних правовідносинах розмір витрат на правничу допомогу позивач та Адвокат визначили в додатку №2 та Акті приймання - передачі наданих послуг.
Дослідивши зазначені письмові докази суд констатує, що адвокатом підтверджено виконання робіт по наданню послуг, проте позивачем не доведено їх реальність - дійсність понесення у межах розгляду даної справи як і їх необхідність, а також їх вартість.
Зокрема, у постанові Верховного Суду від 24.01.2022 року №911/2737/17 висловлено правову позицію, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
В свою чергу, в Акті позивач та Адвокат зазначили, що до числа послуг з правової допомоги ними включені: консультації з питань застосування господарського процесуального та цивільного законодавства; збір та витребування необхідних документів.
Однак, суд критично оцінює обґрунтованість вище перелічених послуг, оскільки вони, на переконання суду, є складовою процесу підготовки, оформлення та подання позовної заяви. При цьому, суд враховує, що в матеріалах справи відсутня конкретизація наданих консультацій. Відтак витрати за їх проведення не можуть відшкодовуватися окремо, як правова допомога.
Також судом враховано, що під час розгляду справи Адвокатом подано лише одну заяву №б/н (вх.№245) від 12.01.2026 про проведення підготовчого судового засідання 14.01.2026 без його участі, що не потребувала вивчення додаткових джерел права, законодавства, що регулює спірні правовідносини.
Щодо представництва інтересів позивача у господарському суді, то загальна участь Адвоката в двох судових засіданнях також не була тривалою в часі..
Водночас, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
Суд вважає, що спір у цій справі для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, а матеріали цієї справи не містять великої кількості письмових доказів, що підлягали дослідженню. Окрім цього, варто зазначити, що спірні правовідносини регламентуються не надто значною кількістю законів і підзаконних нормативно-правових актів, що підлягали застосуванню до цієї суперечки.
Отже, при здійсненні розподілу витрат судом враховано якість наданих послуг та надано правову оцінку обґрунтованості заявлених витрат з врахуванням критеріїв: пов`язаності витрат з розглядом справи; обґрунтованості та пропорційним їх розміру до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу суд виходить також з критерію реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи також фінансовий стан обох сторін.
При цьому суд не заперечує право адвоката та його клієнта на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (відповідача).
Відтак, за результатами дослідження поданих позивачем доказів, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору та обсягу наданих послуг адвокатом Покотилом Ю.В., суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача та присудження до стягнення з ТОВ "Олімп" на користь позивача витрат на професійну правову допомогу адвоката в сумі 21 250 грн, що становить 50% від заявленої суми понесених витрат на правову допомогу. Зазначений розмір, на переконання суду, є співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, і в той же час не є надмірним тягарем для відповідача.
Керуючись ст. ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -
ВИРІШИВ:
1. Заяву №б/н (вх.№1551) від 27.02.2026 ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп" (вул. Стуса, 1А, с. Байківці, Тернопільський район, Тернопільська область, 47711, ідентифікаційний код 22603957) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) – 21 250 (двадцять одну тисячу двісті п`ятдесят) грн витрат на професійну правничу допомогу. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
3. В решті заяви відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне додаткове рішення складено 31.03.2026. 

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному б-порталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко