ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2026 року	м. Ужгород	№ 260/205/26 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Дору Ю.Ю.
при секретарі судового засідання Тереля А.А.
за участю:
представника позивача – Гримут Д. Ю.,
представника відповідача 1 – Роман М. С.,
представника відповідача 2 – Роман М. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Закарпатської обласної прокуратури (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Коцюбинського, буд.2-а, код ЄДРПОУ 02909967) та Офісу Генерального прокурора (01011, м.Київ, вул.Різницька, 13/15, код ЄДРПОУ 00034051), у якому просить: 
-Стягнути з Закарпатської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 у справі № 260/5233/24 в частині негайного поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Закарпатської області за період з 05.03.2025 по 17.09.2025 в розмірі 314 789,55 грн.
В обгрнутування позовних вимог вказує, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 у справі № 260/5233/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Шістнадцятої кадрової комісії атестації прокурорів регіональних прокуратур. Офісу Генерального прокурора, Закарпатської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. 
В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Закарпатської області та органах прокуратури, та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 48000 грн. рішення підлягає до негайного виконання. Однак, відповідачами негайного виконання не було здійснено.
Наказом Генерального прокурора № 457к від 18.09.2025 було скасовано наказ прокурора Закарпатської Генерального прокурора від 17.07.2024 № 168 к про звільнення позивача з посади та з органів прокуратури, та водночас поновлено на посаді першого заступника прокурора Закарпатської області з 20.07.2024.
Враховуючи, що у наказі про поновлення не було жодних положень щодо виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.03.2025 по 17.09.2025 ОСОБА_1 не нараховувався та не виплачувався, тому позивач звернувся до суду.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі наявних у ній матеріалів.
26 січня 2026 року від Закарпатської обласної прокуратури надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
02 лютого 2026 року від Закарпатської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву. Де вказує, що наказом Генерального прокурора від 18.09.2025 № 457 к ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника прокурора Закарпатської області та в органах прокуратури, тому виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді належить до компетенції Офісу Генерального прокурора, а не Закарпатської обласної прокуратури.
Також, середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за своєю правовою природою не є складовою заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, однак від 04.03.2025 ОСОБА_1 із заявами щодо фактичного поновлення на роботі до органів прокуратури не звертався.
Отже, середній заробіток виплачується за період з дня ухвалення рішення суду до дня його фактичного виконання виключно за наявності відповідних правових підстав, тому відповідач не погоджується із позовними вимогами та просить відмовити.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року перейдено до розгляду адміністративної справи № 260/205/26 за правилами загального позовного провадження.
05 лютого 2026 року від Офісу генерального прокурора надійшов відзив на позов. У даному відзиві відповідач вказує, що позивач із заявою про добровільне виконання вказаних судових рішень в частині поновлення на посаді, що слугувало б підтвердженням його волевиявлення продовжувати фактичну службу на відповідній посаді прокурора до Офісу Генерального прокурора не звертався, та не скористався правом звернення до органів державної виконавчої служби, не надав жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відмову роботодавця виконувати рішення суду та його умислу, спрямованого на такі дії чи бездіяльність.
Також, відповідач вказує, що позивач до звільнення перебував у трудових відносинах та отримував заробітну плату у прокуратурі Закарпатської області , яка є розпорядником коштів нижчого рівня та самостійно приймає рішення щодо фінансових зобов`язань у межах виділених їм бюджетних повноважень, то виконати вище указані дії та подати відповідні відомості до системи персоніфікованого обліку має можливість саме Закарпатська обласна прокуратура, яка є роботодавцем для позивача. Тому, у разі ухвалення рішення на користь позивача, має стягувати середній заробіток з Закарпатської обласної прокуратури, яка є належним відповідачем у справі.
18 лютого 2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де він заперечує щодо відзивів та вказує наступне. Відповідач заперечуючи проти позову апелює тим, що позивач не вживав заходів для своєчасного виконання судового рішення про поновлення його на посаді, однак на думку позивача, відповідач, зволікаючи і очікуючи ініціативи з боку працівника, допустив таким чином затримку у його виконанні, адже протягом майже двох років наказ про поновлення на посаді не видано.
Представник вказує, що відповідно до статей 235, 236 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає одразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде в подальшому це рішення суду оскаржуватися.
Підготовче судове засідання призначене на 19 лютого 2026 року об 09 год. 00 хв. не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.
Підготовче судове засідання призначене на 05 березня 2026 року об 09 год. 00 хв.
Представник позивача в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав у повному розмірі.
Представник відповідача 1 та відповідача 2 у підготовчому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 23 березня 2026 року об 09 год. 30 хв..
Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача 1 та відповідача 2 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Розглянувши заяви по суті справи, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Наказом Генерального прокурора № 168к від 17 липня 2024 року позивача звільнено з посади першого заступника прокурора Закарпатської області та органів прокуратури на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації з 19 липня 2024 року.
Позивач не погодився з наказом та оскаржив його в Закарпатському окружному адміністративному суді.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 у справі № 260/5233/24 позовну заяву задоволено:
-Визнано протиправним та скасова рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 7 від 02.11.2023 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою для складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону відповідності здійснювати повноваження прокурора, а також ненаданням документального підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту».
-Визнано протиправним та скасувано наказ Генерального прокурора від 17 липня 2024 року № 168 к «Про звільнення».
-Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Закарпатської області та органах прокуратури з 20 липня 2024 року.
-Стягнуто на користь ОСОБА_1 із Закарпатської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 липня 2024 року по 04 березня 2025 року у розмірі 363905,65 грн., із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року у справі № 260/5233/24 апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора, Закарпатської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року в справі № 260/5233/24 без змін.
Наказом Генерального прокурора № 457к від 18 вересня 2025 року було скасовано наказ прокурора Закарпатської Генерального прокурора від 17 липня 2024 року № 168к про звільнення ОСОБА_1 з посади та з органів прокуратури, та водночас поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Закарпатської області з 20 липня 2024 року.
Як зазначив позивач та не заперечили відповідачі, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 березня 2025 року по 17 вересня 2025 року ОСОБА_1 не нараховувався та не виплачувався, тому позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Пунктом 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
Правові положення аналогічного змісту містяться також в статті 235 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Згідно із статтею 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Отже, законодавством передбачено обов`язок роботодавця негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника у разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.
Негайне виконання судового рішення полягає у тому, що таке рішення підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, а негайно з моменту його прийняття.
Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. При цьому працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.
Наведена правова позиція підтверджується також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31.12.2019 у справі №817/1308/16, від 17.06.2020 у справі №521/1892/18, від 21.04.2021 у справі №461/1303/19.
Щодо негайного поновлення позивача на посаді, відповідач 2 вказує, що позивач не звертався із заявою про добровільне виконання вказаних судових рішень в частині поновлення на посаді, що слугувало б підтвердженням його волевиявлення продовжувати фактичну службу на відповідній посаді прокурора.
Доводи відповідача 2, суд не приймає, оскільки після прийняття Закарпатським окружним адміністративним судом рішення від 04 березня 2025 року у справі №260/5233/24 у відповідача, як роботодавця, виник обов`язок добровільно і негайно виконати це рішення в частині поновлення позивача на посаді та виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць.
Однак, суд звертає увагу на те, що станом на момент прийняття рішення у цій справі, доказів негайного поновлення позивача на посаді відповідачем не надано, з огляду на матеріали справи, позивача було поновлено на посаді першого заступника прокурора Закарпатської області тільки наказом Генерального прокурора № 457к від 18 вересня 2025 року.
Враховуючи викладене, відповідачі не довели належними та допустимими доказами неможливість негайного виконання рішення про поновлення позивача на посаді, а тому суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 у справі №260/5233/24, починаючи з 05.03.2025 (наступний день після ухваленого рішення про поновлення на посаді позивача).
Враховуючи встановлені чинним законодавством гарантії обов`язковості виконання судових рішень, затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки.
Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 Кодексу законів про працю України, згідно з якою проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.
Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникло у працівника, який незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.
Таким чином, згідно зі статтею 236 Кодексу законів про працю України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі здійснюється незалежно від вини роботодавця в цій затримці.
Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 27.11.2019 у справі №802/1183/16-а, а від 05.03.2020 у справі №280/360/19.
Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Таким чином, у значенні статті 235 КЗпП України вимушеним прогулом є час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором, тобто період з дня наступного за днем звільнення (незаконного переведення на іншу роботу) по день ухвалення судом рішення про поновлення на роботі.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08 грудня 2022 року №460/2014/19.
Таким чином, часом вимушеного прогулу позивача є період з 05 березня 2025 року по 17 липня 2025 року та становить 141 робочий день.
Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі Порядок № 100) та згідно пункту "з" статті 1 Порядку № 100 цей Порядок застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Пунктом 2 Порядку № 100 встановлено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до пункту 8 абзацу 1 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Отже, відповідно до довідки Закарпатської обласної прокуратури від 26 січня 2026 року №21-2 вих. 2026 середня заробітна плата позивача, яка обчислена, виходячи з виплат, що передували звільненню, відповідно до постанови № 100 складає - 48000,00 грн., середньоденна заробітна плата позивача складає 2232,55 грн.
Отже, середня заробітна плата за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивача, становить 314789,55 грн. (2232,55 грн. х 141 дні).
Відповідно до пункту 2 та 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення.
Керуючись статтями 6, 72-77, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Закарпатської обласної прокуратури (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Коцюбинського, буд.2-а, код ЄДРПОУ 02909967) та Офісу Генерального прокурора (01011, м.Київ, вул.Різницька, 13/15, код ЄДРПОУ 00034051) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення - задовольнити частково.
Стягнути з Офісу Генерального прокурора (01011, м.Київ, вул.Різницька, 13/15, код ЄДРПОУ 00034051) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 у справі № 260/5233/24 в частині негайного поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Закарпатської області за період з 05.03.2025 по 17.09.2025 в розмірі 314 789,55 грн.(триста чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять гривень 55 копійок).
В решті позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 23 березня 2026 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 27 березня 2026 року.

Суддя	Ю.Ю.Дору