ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2026 року 
м. Київ
справа № 160/7302/23
адміністративне провадження № К/990/12017/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів - Желєзного І. В., Жука А. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 (суддя - Кадникова Г. В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023 (колегія суддів у складі: Чередниченка В. Є., Шальєвої В. А., Іванова С. М.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 № 243 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 поновити позивача на посаді, яку він займав до переміщення у військовій частині НОМЕР_1 з 06.11.2022.
Позов обґрунтовано тим, що оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню, зважаючи на те, що переведення позивача до іншої військової частини у такий спосіб взагалі фактично і процедурно не можливо. Також зазначає про те, що оскаржуваним наказом 06.11.2022 позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , у той час, як витяг у документальній формі було доведено та видано позивачу у березні 2023 року.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , прибув на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».
Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 № 455-РС (по особовому складу), увільнено, зокрема, старшого солдата ОСОБА_1 , стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 від займаної посади і зараховано у розпоряджень командира військової частини НОМЕР_3 .
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.11.2022 № 243, на підставі наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03.10.2022 № 455-РС, старший солдат ОСОБА_1 , стрілець 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», уважається таким, що справи та посаду здав 06.11.2022 і вибув для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира НОМЕР_4 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України.
З 06.11.2022 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з котлового забезпечення 07.11.2022.
06.03.2023 позивач звернувся із рапортом до командувача військової частини НОМЕР_1 ,ув якому просив довести та вручити йому наступні документи: послужний список щодо нього; роз`яснити письмово його статус щодо строків прийняття посади та вислуги; вжити заходів до перевірки правомірності подальших віддаваннях або виконання усних розпоряджень і наказів як по особовому складу НОМЕР_5 ср НОМЕР_6 об ТрО, з боку командира НОМЕР_6 об НОМЕР_7 обр Сил Тро майора ОСОБА_2 начальника штабу НОМЕР_6 об ТрО ст. лейтенанта 1 стрілецької роти, та усними наказами ЗКБ п-ка ОСОБА_3 , ЗНШ м-ра ОСОБА_4 та начальника служби логістики ст. л-нта ОСОБА_5 ; у разі, якщо шляхом фальсифікацій та зловживань було документально оформлене його виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 (переведення, переміщення тощо) - надати для ознайомлення відповідні документи під підпис та проставлення дати про перше ознайомлення, вручити відповідні витяги, приписи, акти здавання посад, справ та майна, ознайомити з планами переміщення та документами, що їх обґрунтовують. З метою вирішення питання про подальше оскарження таких документів та визначення формату його правомірної поведінки; надати документи, передбачені законодавством і необхідні для оформлення статусу учасників бойових дій.
У матеріалах справи наявні колективні звернення військовослужбовців, зокрема, ОСОБА_1 , які складені та направлені засобами поштового зв`язку до Міністерства оборони України, командуванню військової частини НОМЕР_3 , командуванню Сил ТрО військової частини НОМЕР_8 .
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_9 від 23.03.2023 № 278/9, інформація стосовно надання припису про вибуття військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 , у військоій частині НОМЕР_9 відсутня.
28.03.2023 військовослужбовцями, у тому числі позивачем, підписано відомість про отримання витягів з наказу командира про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та довідок про видання приписів.
Листом від 19.04.2023 № 42/493 військова частина НОМЕР_1 повідомила військову частину НОМЕР_3 , у відповідь на запит вх. №1553 від 22.03.2023, що наприкінці березня 2023 до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 з`явилися 34 військовослужбовця, у тому числі старший солдат ОСОБА_1 . Зазначені особи не проходять службу та не є в списках військової частини НОМЕР_1 . Після прибуття вони повідомили, що на цей час не мають зв`язку з командуванням військової частини НОМЕР_3 , не розуміють свого правового статусу, як військовослужбовці, не прийняті до штату військових частин, в зв`язку з чим прибули до місця дислокації останнього відомого їм місця проходження служби. У зв`язку з вищенаведеним просить терміново, але не пізніше 30.04.2023, повідомити військову частину НОМЕР_1 про дійсний юридичний стан військовослужбовців, яких було переведено до військової частини НОМЕР_3 , згідно наказів Головнокомандувача Збройних Сил України.
Відповідь на указаний запит не отримано.
Не погоджуючись із наказом від 06.11.2022 № 243 щодо виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , позивач звернувся до суду з цим позовом.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2023, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023, у задоволені позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008), а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення. При цьому, суд не установив наявності обставин, наведених у пункті 112 Положення № 1153/2008, які виключають можливість переведення позивача без його згоди. Оскільки наказ по особовому складу про увільнення позивача від займаної посади у військовій частині НОМЕР_1 та зарахування його у розпорядження командувача військової частини НОМЕР_3 прийнято Головнокомандувачем Збройних Сил України з урахуванням особливостей порядку проходження військової служби за призивом під час воєнного стану, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що увільнення старшого солдата ОСОБА_1 , стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 від займаної посади і зарахування у розпорядження командувача військової частини НОМЕР_3 проведено з дотриманням норм законодавства.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що переміщення позивача відбулося відповідно до спеціальної норми пункту 257 Положення № 1153/2008, який діє тимчасово, на період особливого періоду, зокрема воєнного стану, та передбачає можливість переміщення військовослужбовця без отримання його згоди з метою доукомплектування Збройних Сил України. У свою чергу непогодження позивача з порядком оголошення оскаржуваного наказу, на думку суду, не є підставою для його скасування. Також суд зазначив, що до повноважень суду не належить надання оцінки доцільності такого переміщенню військовослужбовців, тим більше під час воєнного стану в Україні. При цьому, суд також урахував, що під час воєнного стану в України в Збройних Силах України діють штати воєнного часу та відповідні ним номенклатури посад.
Суд апеляційної інстанції уважав безпідставними посилання позивача на довідку від 23.03.2023 № 278/9, видану військовою частиною НОМЕР_9 , відповідно до якої у військовій частині НОМЕР_9 відсутня інформація стосовно надання припису про вибуття позивача для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 , оскільки наказ від 06.11.2022 № 243 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення видано військовою частиною НОМЕР_1 , а не військовою частиною НОМЕР_9 , як наслідок саме військовою частиною НОМЕР_1 вирішувалося питання щодо наявності чи відсутності підстав для вивільнення позивача на підставі того чи іншого документу. При цьому суд апеляційної інстанції зауважив, що доводи позивача про несвоєчасне вручення йому наказу від 06.11.2022 № 243 не є підставою для визнання такого наказу протиправним, а лише впливає на можливість його своєчасного виконання.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційних скарг
Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023 у справі № 160/7302/23, справу передати для продовження розгляду до Третього апеляційного адміністративного суду.
Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункти 3, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник указує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 64 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статут Збройних Сил України), пункту 116 Положення № 1153/2008 у подібних правовідносинах.
На обґрунтування пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає про недослідження судами попередніх інстанцій доказів, що мають значення для правильного вирішення справи. У касаційній скарзі наголошує, що його переведення на нове місце служби відбулося за відсутності законодавчо встановлених підстав та з порушенням вимог чинного законодавства, що при ухвалені рішень судами попередніх інстанцій враховано не було, оскільки не було досліджено та прийнято до уваги наявні в матеріалах справи та надані позивачем докази.
Позиція інших учасників справи
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін. Зазначає, що касаційна скарга позивача містить лише перелік посилань на нормативно-правові акти з питань військового обліку, однак не містить жодного визначення або обґрунтування щодо того, у чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм матеріального та процесуального права, та яким саме чином це вплинуло на законність або незаконність попередніх судових рішень. На думку відповідача, перелічені у касаційній скарзі порушення, що нібито мали місце, стосуються порядку виконання оскаржуваного наказу, а будь-які обґрунтування порушень процедури прийняття оскаржуваного наказу (що складає предмет та підстави позову) в матеріалах справи відсутні.
Рух касаційної скарги
28.03.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2024 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Загороднюка А. Г., Мартинюк Н. М для розгляду судової справи № 160/7302/23.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 17.04.2024 № 456 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 160/7302/23 у зв`язку з відпусткою судді Загороднюка А. Г., який входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2024 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Жука А. В., Мартинюк Н. М. для розгляду судової справи № 160/7302/23.
Ухвалою Верховного Суду від 01.05.2024 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023.
Ухвалою Верховного Суду від 11.3.2026 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 11.03.2026 № 305 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 160/7302/23 У зв`язку із обранням до складу Великої Палати Верховного Суду судді Мартинюк Н. М., яка входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2026 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Желєзного І. В., Жука А. В. для розгляду судової справи № 160/7302/23.
Позиція Верховного Суду
Релевантні джерела права та акти їхнього застосування
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 1 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частинами першою, другою, четвертою, чотирнадцятою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який триває і на сьогодні.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію.
Відповідно до абзацу п`ятого статті 1 Закону України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-XII) особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
За приписами статті 1 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-XII) особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 2232-XII Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Згідно з частиною тринадцятою статті 6 Закону № 2232-XII військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Відповідно до абзаців другого, третього пункту 2 статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) у разі незаконного звільнення з військової служби або переміщення по службі військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. Посада вважається нижчою, якщо за цією посадою штатним розписом передбачено нижче військове звання, а за умови рівних звань - менший посадовий оклад. У разі якщо штатним розписом передбачено два військових звання або диференційовані посадові оклади, до уваги береться вище військове звання або вищий посадовий оклад. У разі заподіяння йому таким звільненням (переміщенням) моральної шкоди вона може бути відшкодована за рішенням суду. У разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначається Положенням № 1153/2008.
Відповідно до підпункту 1 пункту 81 Положення № 1153/2008 призначення на посади військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців, яка затверджується Міністром оборони України.
Пунктом 109 Положення № 1153/2008 передбачено, що вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця.
Згідно з абзацами другим, третім, четвертим пункту 110 Положення № 1153/2008 переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється: між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні з`єднання, військові частини та оперативні командування; між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України.
Пунктом 112 Положення № 1153/2008 визначено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.
Згідно з пунктом 116 Положення № 1153/2008 зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі:
1) розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців;
2) якщо посада, на яку призначено військовослужбовця, належить до номенклатури призначення нижчої посадової особи і не є вакантною, а також до номенклатури призначення командира військової частини НОМЕР_10 ;
3) пониження у посаді в порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення або призначення на нижчу посаду на підставі висновку атестування, якщо неможливо відразу призначити військовослужбовця на нижчу посаду;
4) повернення депутатів, які є військовослужбовцями, після закінчення строку їх депутатських повноважень;
5) повернення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів;
6) повернення військовослужбовців, які були направлені за кордон для проходження військової служби або навчання, - у разі неможливості призначення на посаду;
7) закінчення строку перебування військовослужбовців на посадах науково-педагогічних і наукових працівників вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, науково-дослідних установ та необрання їх на зазначені посади за результатами нового конкурсу;
8) скасування допуску до державної таємниці - до вирішення питання дальшого проходження військової служби;
9) відрахування слухача денної форми навчання з вищого навчального закладу;
10) визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним чи обмежено придатним до військової служби - до звільнення з військової служби;
11) якщо в особливий період випускники вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти після завершення навчання не можуть бути безпосередньо призначені на посади;
11-1) офіцери запасу, призвані на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, - до призначення на посади;
11-2) припинення повноважень Міністра оборони України, на посаду патронатної служби якого був призначений військовослужбовець, - у разі неможливості призначення на посаду;
11-3) перебування з близькими особами у прямому підпорядкуванні, якщо протягом місяця з моменту виникнення таких обставин неможливо призначити на посаду, що виключає пряме підпорядкування;
12) навчання військовослужбовців за денною формою у вищому навчальному закладі іншого військового формування - до закінчення навчання;
12-1) відсторонення військовослужбовця від посади під час досудового розслідування або судового провадження - до закінчення строку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження або до його скасування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України;
13) якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання;
14) якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі;
15) якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення;
16) перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (шестирічного віку - за медичними показниками) - до закінчення відпустки по догляду за дитиною.
Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.
Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 12-1 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.
Час перебування військовослужбовців на лікуванні, в основній або додатковій відпустці виключається із загального періоду перебування у розпорядженні відповідних командирів (начальників).
Військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).
Матеріальне та грошове забезпечення військовослужбовців, зарахованих у розпорядження відповідних командирів (начальників), здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Абзацом другим пункту 257 Положення № 1153/2008 визначено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Згідно з реченням другим абзацу дев`ятого пункту 4.13 Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція № 170) в особливий період, для доукомплектування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту військовослужбовці за набутим досвідом служби можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю без проведення відповідної підготовки (перепідготовки).
Відповідно до статті 64 Статуту Збройних Сил України установлюються такі терміни для прийняття і здавання посад: командира бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) - не більше ніж 10 днів, заступника командира з тилу - не більше ніж 20 днів, командира батальйону та командира роти (корабля 3 і 4 рангу) - не більше ніж 5 днів, начальника служби, якому підпорядковані склади, - не більше ніж 15 днів. Іншим посадовим особам термін прийняття і здавання посади встановлює старший командир (начальник). Закінченням прийняття (здавання) посади вважається дата затвердження старшим командиром (начальником) відповідного акта.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом належить застосовувати правила статті 341 КАС України, відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Одночасно суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, уважає за необхідне зазначити таке.
Спір у цій справі виник у зв`язку з переміщенням військовослужбовця на нове місце несення служби з однієї військової частини до іншої без його згоди під час дії воєнного стану.
Судами попередніх інстанцій установлено та не заперечується учасниками справи, що наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 № 455-РС (по особовому складу), увільнено старшого солдата ОСОБА_1 , стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 .
У свою чергу, на підставі указаного наказу Головнокомандувача Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) прийнято наказ № 243 від 06.11.2022, згідно з яким старшого солдата ОСОБА_1 , стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», уважати таким, що справи та посаду здав 06.11.2022 і вибув для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира НОМЕР_4 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України.
Аналізуючи наведені норми права, суди попередніх інстанцій правильно акцентували увагу на тому, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 Положення № 1153/2008, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
При цьому, судами попередніх інстанцій не установлено наявності обставин, наведених у пункті 112 Положення № 1153/2008, які виключають можливість переведення позивача без його згоди.
Оскільки наказ від 03.10.2022 № 455-РС по особовому складу про увільнення позивача від займаної посади у військовій частині НОМЕР_1 та зарахування його у розпорядження командувача військової частини НОМЕР_3 прийнято Головнокомандувачем Збройних Сил України, з урахуванням особливостей порядку проходження військової служби за призовом під час воєнного стану, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про безпідставність посилання позивача на довідку від 23.03.2023 № 278/9, видану військовою частиною НОМЕР_9 , згідно з якою у військовій частині НОМЕР_9 відсутня інформація стосовно надання припису про вибуття позивача для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 , оскільки, як правильно зазначено судом апеляційної інстанції, наказ від 06.11.2022 № 243 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення видано військовою частиною НОМЕР_1 , а не військовою частиною НОМЕР_9 , як наслідок саме військовою частиною НОМЕР_1 вирішувалося питання щодо наявності чи відсутності підстав для вивільнення позивача на підставі того чи іншого документу.
При цьому суд апеляційної інстанції також правильно зауважив, що доводи позивача про несвоєчасне вручення йому наказу від 06.11.2022 № 243 не є підставою для визнання такого наказу протиправним, а лише впливає на можливість його своєчасного виконання.
Перевіряючи доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадках, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, - у разі, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (у даному випадку - пункту 64 Статут Збройних Сил України та пункту 116 Положення № 1153/2008), колегія суддів виходить з того, що означені нормативні положення судами попередніх інстанцій у цій справі не застосовувалися, й саме по собі їх незастосування не вплинуло на правильність вирішення справи по суті. Більш того, заявник касаційної скарги не указує на наявність суперечностей між нормами, що були застосовані судами попередніх інстанцій при вирішенні справи, і наведеними ним положеннями законодавства.
Доводи скаржника про помилкове застосування судами попередніх інстанцій Інструкції № 280, з огляду на те, що указана Інструкція не була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, колегія суддів Верховного Суду відхиляє, оскільки застосування судами указаної Інструкції не призвело до ухвалення незаконних рішень.
Що стосується аргументів позивача щодо недопустимості доказів, а саме: наказу від 08.11.2022 № 98, оскільки він прийнятий, зокрема, на підставі рапорту позивача від 08.11.2022, який відсутній у матеріалах справи, Верховний Суд зазначає, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суди попередніх інстанцій не надавали оцінки такому доказу.
Оцінюючи інші доводи касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що такі зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і свідчать про незгоду скаржника з правовою оцінкою судів обставин справи, установлених у процесі її розгляду.
Колегія суддів наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, установлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
З огляду на наведене, Верховний Суд, ураховуючи чинне законодавство та установлені обставини, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023 у справі № 160/7302/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко І.В. Желєзний   А.В. Жук