ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 р.	Справа № 520/19259/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., м. Харків, повний текст складено 01.12.25 у справі № 520/19259/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРФУМЕР” 
до  Харківської митниці Державної митної служби України 
про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРФУМЕР" (далі також - позивач, ТОВ "ПАРФУМЕР") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Харківської митниці Державної митної служби України (далі також – відповідач, Харківська митниця), в якій просило:
- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000125/2 від 19.03.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: №UA807200/2025/000145;
- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000123/2 від 18.03.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000141;
- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000165/2 від 03.04.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000193;
- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000212/2 від 13.05.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000245;
- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000213/2 від 13.05.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000244;
- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000244/2 від 18.06.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000285;
- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000243/2 від 18.06.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000283;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці Державної митної служби України на користь ТОВ «ПАРФУМЕР» судові витрати у справі.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000125/2 від 19.03.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: №UA807200/2025/000145.
Визнано протиправними та скасовано рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000123/2 від 18.03.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000141.
Визнано протиправними та скасовано рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000165/2 від 03.04.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000193.
Визнано протиправними та скасовано рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000212/2 від 13.05.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000245.
Визнано протиправними та скасовано рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000213/2 від 13.05.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000244.
Визнано протиправними та скасовано рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000244/2 від 18.06.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000285.
Визнано протиправними та скасовано рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000243/2 від 18.06.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення: № UA807200/2025/000283.
Стягнуто з Харківської митниці Державної митної служби України за рахунок бюджетних асигнувань витрати зі сплати судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРФУМЕР" у сумі 41186 грн 00 коп.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, обставинам та матеріалам, що мають значення для правильного вирішення справи, не застосував до спірних правовідносин приписи ст. ст. 51, 52, 58, 280, 295, 336, 345, 346 Митного кодексу України. Не погоджується із сумою судового збору, стягнутою судом першої інстанції на користь позивача.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки вважає доводи відповідача безпідставними, а оскаржуване рішення ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України).
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що24 травня 2023 року між ТОВ «ПАРФУМЕР», Україна (Покупцем) та Компанією «Zhangjiagang Juntung Glass Products Import&Export Co., Ltd», Китай (Продавцем), укладено Контракт №1 на поставку товару - скляні пляшки під розпилювачі ароматичних речовин (скляні пляшки).
Відповідно до умов Контракту Товар поставляється партіями, за узгодженими сторонами цінами у відповідних додатках (інвойсах - специфікаціях) до нього. Згідно з умовами Контракту (п. 5) передбачається, що ціни на Товар визначаються у відповідних інвойсах до Контракту згідно з умовами поставки конкретної партії Товару та включають в себе вартість маркування, упаковки і тари, завантаження Товару у транспортний засіб (FОВ, Китай) згідно з Інкотермс 2020.
Відповідно до чинного п. 9 Контракту, Продавець спільно з Товаром надає такі документи:
- інвойс;
- пакувальний лист;
- сертифікат походження Товару;
- митна декларація країни Продавця;
- коносамент. 
За необхідності Покупець має право звернутися до Продавця з вимогою про оформлення додаткових документів (у т.ч. для митних процедур).
До Харківської митниці для митного оформлення уповноваженою особою позивача (декларантом) подано такі митні декларації:
1. Митні декларації №25UA807200003646U6 від 17.03.2025 та №25UA807200003645U7 від 18.03.2025 (дві партії товару в одному контейнері поставлених в рамках інвойсу JFZH240830 від 28.11.2024 та проформи-інвойсу JFZH240831 від 28.11.24), разом з якими надано на адресу відповідача інші документи, необхідні для перевірки правильності визначення митної вартості та виконання інших митних формальностей. Зокрема, надані на кожну партію товару:
- інвойс (проформа-інвойс);
- пакувальний лист;
- коносамент;
- СМR (автотранспортна накладна);
- сертифікат походження товару (декларація походження);
- платіжні доручення;
- рахунки-фактури на оплату ТЕП (морське перевезення, винагорода та автоперевезення);
- довідка про транспортні витрати (за інвойсами);
- довідка про вартість перевезення товару (за видами транспортних перевезень з винагородою);
- прайс-лист виробника товару;
- калькуляція ціни продавця;
- висновок Держзовнішінформ про визначення вартісних характеристик товару;
- зовнішньоекономічний Контракт Покупця з Продавцем;
- договір з митним брокером;
- договір транспортно-експедиційного обслуговування з Експедитором;
- тех.опис товару;
- копія митної декларації країни Продавця.
Після отримання повідомлення відповідача про недостатність документів для визначення складових митної вартості та спрацюванням системи АСУР, позивачем додатково надано відповідачу:
- лист про взаємонезалежність Продавця та Покупця;
- повна калькуляцію цін виробника (Продавця);
- висновок Держзовнішінформ (з додатками);
- копія митної декларації країни Продавця (з перекладом);
- проформи-інвойси;
- заявку на організацію транспортування і експедирування вантажу до Договору на ТЕО (заявка на перевезення товару в контейнері);
- додаткові угоди до Договору про ТЕО;
- договори (з додатковими угодами) про надання транспортних послуг між Експедитором та залученими ним третіми особами;
- договір на перевезення між Експедитором та залученими ним третіми особами.
Харківська митниця прийняла картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000145 і № UA807200/2025/000141 та відповідно рішення про коригування митної вартості №UA807000/2025/000125/2 від 19.03.2025 і №UA807000/2025/000123/2 від 18.03.2025, де в графі 33 зазначено:
- наявні митні оформлення по даному підприємству із ідентичним товаром (код товару УКТЗЕД 7013990000) із митною вартістю вище ніж в даній МД;
- відсутній договір щодо морського перевезення згідно з коносаментом HYSF2024111593;
- відсутні банківські/платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставлених рахунків від 11.03.2025 за №LS-4629716 та №LS-4629714, що суперечить вимогам Наказу МФУ від 24.05.2012 за №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» та умовам п. 4.1.3.3 Договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 07.08.2023 за №030323;
- відсутній банківський документ на підтвердження передплати за коносаментом;
- рахунок на оплату транспортних послуг від 11.03.2025 та довідку надані особою, яка не є безпосереднім перевізником згідно з СМR;
- до МО не надано Заявку, що передбачена умовами п.1.3. Договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 07.08.2023 за №030323;
- відсутній договір, заявка перевізником та експедитором;
- в CMR від 10.03.2025 за №456226, наданій до митного оформлення, відсутній підпис та штамп відправника;
- в інвойсі від 28.11.2024 за №JFZH240830 не вказано номер контракту, що не дає можливості ідентифікувати такий інвойс із оцінюваним товаром;
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 13.03.2025 за №4-2/2 неможливо взяти до уваги, оскільки він відсканований та не завантажений повністю до гр.44 (наявна лише перша сторінка), не є достатнім підтвердженням вартості товару та носить лише довідковий характер;
- згідно з перекладом декларації країни відправлення №230120240014679141 у графі «Номер коносаменту» вказано номер (247284231), що відрізняється від номера документу (HYSF2024111593) що надано до МО;
- з урахуванням умов пункту 6 Контракту № 1 від 24.05.2023 та 100 відс. передоплати частинами (30 відсотків - передоплата від суми інвойсу продавця; 70 відсотків - перед відвантаженням товару), визначеної у інвойсі від 28.11.2024 за №JFZH240830, надані копії платіжних дорученнях в іноземній валюті від 05.09.2024 за №42 та від 01.11.2024 за №65 не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за оцінюваний товар, оскільки містять у графі 70 «Призначення платежу» інформацію про інвойс від 30.08.2024 за № JFZH240830, дата якого не відповідає даті поданого до митного оформлення (від 28.11.2024 за №JFZH240830), що не дає можливості ідентифікувати такі платіжні інструкції з оцінюваним товаром;
- надані платіжні доручення в іноземній валюті від 10.05.2024 за №25, від 19.06.2024 за №31, від 09.10.2024 за №53, від 15.02.2024 за №8 не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за оцінюваний товар, оскільки містять у графі 70 «Призначення платежу» інформацію, що не дає можливості ідентифікувати таку платіжну інструкцію з оцінюваним товаром;
- згідно з п.1 дод. угоди №2/1 від 27.11.2024 до Контракту митниці не надано ніяких роз`яснювальних документів щодо безоплатності надання такої партії товару;
- згідно з листом 19/03 від 19.03.2025 до митного оформлення МД 25УА807200003646У6 додатково надано договір з експедитором №030323 з додатковими угодами до нього інші документи відсутні.
Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала отримана митницею за результатами аналізу баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України митна декларація від 06.02.2025 за №25UA10010042284U3 де митна вартість товарів зі схожими характеристиками становить 2,39 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не здійснювалося.
2. Митну декларацію №25UA807200004640U5 від 02.04.2025 (партія товару в одному контейнері поставлена в межах інвойсу JFZH240830-1 від 06.12.2024), разом з якою надано на адресу відповідача інші документи, необхідні для перевірки правильності визначення митної вартості та виконання інших митних формальностей. Зокрема, надані:
- інвойс;
- пакувальний лист;
- коносамент (лінійний та домашній);
- СМR (автотранспортна накладна);
- сертифікат походження товару;
- платіжні доручення;
- рахунки-фактури на оплату ТЕП (морське перевезення, винагорода та автоперевезення);
- калькуляцію транспортних витрат;
- довідку про транспортні витрати (за інвойсами);
- довідку про транспортні витрати щодо вартості перевезення товару за видами транспортних перевезень з винагородою);
- заявку на організацію транспортування і експедирування вантажу до Договору на ТЕО;
- прайс-лист виробника товару;
- висновок Держзовнішінформ про визначення вартісних характеристик товару;
- калькуляцію ціни від Продавця;
- зовнішньоекономічний Контракт Покупця з Продавцем (з додатковими угодами до нього);
- договір з митним брокером;
- договір транспортно-експедиційного обслуговування з Експедитором;
- договори на експедиторські послуги між Експедитором та залученими ним третіми особами;
- тех.опис товару;
- лист про взаємонезалежність Покупця та Продавця за Контрактом;
- лист з роз`ясненням передплат за інвойсом;
- копію митної декларації країни Продавця (з перекладом).
Після отримання повідомлення відповідача про недостатність документів для визначення складових митної вартості та спрацюванням системи АСУР, позивачем додатково надано відповідачу документи.
Харківська митниця прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2025/000193 та відповідно рішення про коригування митної вартості №UA807000/2025/000165/2 від 03.04.2025, де у графі 33 зазначено:
- наявні митні оформлення по даному підприємству із ідентичним товаром (код товару УКТЗЕД 7013990000) із митною вартістю вище ніж в даній митній декларації;
- відсутній договір щодо морського перевезення згідно з коносаменту UTRUST24120603B;
- рахунки на оплату транспортних послуг від 28.03.2025 та калькуляція транспортних витрат не містять географічних пунктів переміщення товару;
- в експортній митний декларації крани відправлення від 07.12.2024 за №230820240084773530, ціна товару за шт (142360 шт. Х 0,831=11830,12) не відповідає комерційному інвойсу від 06.12.2024 за №JFZH240830-1;
- не надано митну декларацію транзитної країни (Румунія) Т-1, що зазначена у калькуляції про транспортні витрати від 28.03.2025 за №4562352;
- до висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією від 28.03.2025 за №4-2/3, додано дод. угоду №3 до Контракту, яку окремо не надано митниці;
- висновок Держзовнішінформ носить лише довідковий характер;
- наданий прайс-лист від 01.01.2024, в якому арт.6334T за ціною 0,058 дол. США/шт, арт.h1250 за ціною 0,085 дол. США/шт., в попередньому митному оформленні за комерційним інвойсом від 08.01.2024 за №JFZH240108 ціна товару арт.6334T за ціною 0,0575 дол. США/шт, арт.h1250 за ціною 0,0842 дол. США/шт, у цьому митному оформленні від 09.07.2024 за МД№24UA807200010683U6 декларант відповідно до п. 2 статті 52 МК України не погодився з вартістю товару за ціною договору (вартість операції) та самостійно визначив митну вартість за резервним методом відповідно до статті 64 МК України.
Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала отримана Митницею за результатами аналізу баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України Митна декларація від 06.02.2025 №25UA10010042284U3, де митна вартість товарів зі схожими характеристиками становить 2,39 дол.США за кг (код УКТ ЗЕД 7013990000), назва «Скляні вироби», країна походження Китай, умови доставки FOB, вага 6243кг. Коригування на обсяг партії, якісні характеристики та комерційні рівні не здійснювалося.
3. Митні декларації №25UA807200006687U4 від 12.05.2025 та №25UA807200006688U3 від 12.05.2025 (дві партії товару в одному контейнері, поставлені в межах інвойсу JFZH241025 від 20.12.2024 та проформи-інвойсу JFZH241025-1 від 20.12.2024), разом з якими надано на адресу відповідача інші документи, необхідні для перевірки правильності визначення митної вартості та виконання інших митних формальностей. Зокрема, надані на кожну партію товару:
- інвойс (проформа-інвойс);
- пакувальний лист;
- коносамент (домашній, лінійний);
- СМR (автотранспортна накладна);
- сертифікат походження товару (Декларація походження);
- платіжні доручення;
- рахунок-фактуру на оплату ТЕП (морське перевезення, винагорода та автоперевезення);
- платіжні інструкції (про оплату винагороди, автоперевезення та морського перевезення);
- калькуляцію транспортних витрат;
- довідку про транспортні витрати (за інвойсами);
- довідку про вартість перевезення товару (за видами транспортних перевезень з винагородою);
- заявку на організацію транспортування і експедирування вантажу до Договору на ТЕО;
- прайс-лист виробника товару;
- висновок Держзовнішінформ про визначення вартісних характеристик товару;
- калькуляція ціни від Продавця;
- зовнішньоекономічний Контракт Покупця з Продавцем (з додатковими угодами до нього);
- договір з митним брокером з дод. угодою;
- договір транспортно-експедиційного обслуговування з Експедитором;
- договір про посередницьке експедирування між Експедитором та залученою ним третьою особою;
- тех.опис товару;
- лист про взаємонезалежність Покупця та Продавця за Контрактом;
- лист з роз`ясненням передплат за інвойсами;
- копію митної декларації країни Продавця (з перекладом).
Після отримання повідомлення відповідача про недостатність документів для визначення складових митної вартості та спрацюванням системи АСУР, позивачем додатково надано відповідачу наявні в нього документи.
Харківська митниця прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000244 і № UA807200/2025/000245 та відповідно рішення про коригування митної вартості №UA807000/2025/000212/2 від 13.05.2025 і №UA807000/2025/000213/2 від 13.05.2025, де у графі 33 зазначено:
- наявні митні оформлення по даному підприємству із ідентичним товаром (код товару УКТЗЕД 7013990000) із митною вартістю вище, ніж в даній МД;
- наявні митні оформлення МД від 24.11.2024 за №24UA807200017217U7, від 17.03.2025 №25UA807200003660U0 по даному підприємству за ідентичним товаром (код товару УКТЗЕД 7013990000) із митною вартістю вище ніж в даній МД, де підприємство оформлювалося 6-м методом на підставі попередніх м/о;
- відсутній договір щодо морського перевезення згідно з коносаменту HYSF2025011468С;
- відсутня Специфікація на поточну поставку, обов`язковість якої передбачено п. 7 Контракту від 24.05.2023 за №1;
- рахунки на оплату транспортних послуг від 05.05.2025 та калькуляція транспортних витрат №3 від 18.05.25 не містять географічних пунктів переміщення товару;
- не надано інвойс, що зазначено у калькуляції про транспортні витрати від 18.04.2025 за №3;
- транспортну довідку від 08.05.2025 за №LS-4643580 надано від особи, яка безпосередньо не є перевізником, згідно з наданою до митного оформлення CMR 460533-3, також в автотранспортній накладній у гр. 22 відсутній підпис відправника, у гр. 23 відсутній підпис перевізника;
- висновок експерта від 08.05.2025 за №4-2/143 (ДП «Держзовнішінформ») носить інформативний характер;
- в експортній митній декларації країни відправлення від 16.02.2025 за №223120250000603429 номер коносаменту відрізняється від поданого до МО;
- надані платіжні доручення в іноземній валюті від 18.10.2024 за №59, від 01.11.2024 за №65, від 03.12.2024 за №71, не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за оцінюваний товар, оскільки містять у графі 70 «Призначення платежу» інформацію, що не дає можливості ідентифікувати таку платіжну інструкцію з оцінюваним товаром, та не відповідають умовам п. 6 Контракту від 24.05.2023 за №1;
- відсутній договір про надання транспортних послуг між Експедитором (ТОВ «Ламан Шипінг») та перевізником (ТОВ «Автосервіс»), зазначеним в CMR 460533-3;
- декларантом додатково не надано будь-яких роз`яснень щодо правильності розподілу транспортних витрат, а саме: в наданому рахунку-фактурі від 08.05.2025 за №LS-4643580 та калькуляції транспортних витрат від 08.05.2025 за №460533 відсутня інформація щодо вартості винагороди експедитора за межами митної території України, що не відповідає умовам п. 1.2 договору від 28.08.2023 №ДГ-28/08/23, пп.8 п. 29 Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 за №65 та інформації, зазначеної в листі Державної фіскальної служби України від 15.03.2016 за №5591/6/99-99-19-03-02-15, а саме: «Враховуючи, що експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту, витрати на транспортно-експедиційні послуги можуть бути розподілені до кордону та після безпосередньо експедитором, документально підтверджуватися і піддаватися обчисленню. Отже, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, що суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України, ч. 2, 9, 10 та 21 ст. 58 МК України.
Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала отримана Митницею за результатами аналізу баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України Митна декларація від 06.02.2025 за №25UA807200003660U0, де митна вартість товарів зі схожими характеристиками становить 2,02 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не здійснювалося.
4. Митні декларації №25UA807200008911U7 від 18.06.2025 та №25UA807200008914U4 від 18.06.2025 (дві партії товару в одному контейнері поставлених в рамках інвойсу JFZH241121-1 від 10.03.2025 та проформи-інвойсу JFZH241121-2 від 10.03.2025), разом з якими надано на адресу відповідача інші документи, необхідні для перевірки правильності визначення митної вартості та виконання інших митних формальностей. Зокрема, надані на кожну партію товару:
- інвойс (проформа-інвойс);
- пакувальний лист;
- коносамент (домашній та лінійний);
- СМR (автотранспортна накладна);
- сертифікат походження товару (декларацію походження);
- платіжні доручення;
- рахунок-фактуру на оплату ТЕП (морське перевезення, ТЕО, винагорода та автоперевезення);
- платіжну інструкцію (оплата перевезення, ТЕО та винагороди);
- калькуляцію транспортних витрат;
- довідку про транспортні витрати (за коносаментами);
- довідку про вартість перевезення товару (за видами транспортних перевезень);
- заявку на організацію транспортування і експедирування вантажу до Договору на ТЕО;
- прайс-лист виробника товару;
- висновок Держзовнішінформ про визначення вартісних характеристик товару;
- калькуляцію ціни від Продавця;
- зовнішньоекономічний Контракт Покупця з Продавцем (з додатковими угодами до нього);
- договір з митним брокером (з дод. угодою);
- договір транспортно-експедиційного обслуговування з Експедитором;
- договори на посередницьке експедирування між Експедитором та залученими ним третіми особами;
- тех.опис товару;
- лист про взаємонезалежність Покупця та Продавця за Контрактом;
- лист з роз`ясненням передплат за інвойсами;
- копія митної декларації країни Продавця (з перекладом).
Після отримання повідомлення відповідача про недостатність документів для визначення складових митної вартості та спрацюванням системи АСУР, позивачем додатково надано відповідачу наявні в нього документи.
Харківська митниця прийняла картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000285 і № UA807200/2025/000283 та відповідно рішення про коригування митної вартості №UA807000/2025/000244/2 від 18.06.2025 і №UA807000/2025/000243/2 від 18.06.2025, де у графі 33 зазначено:
- наявні рішення про визначення митної вартості за ідентичним товаром (код товару УКТЗЕД 7013990000) по даному підприємству;
- наявні митні оформлення МД від 17.03.2025 за №25UA807200003660U0, від 27.01.2025 №25UA807200001010U7 по цьому підприємству за ідентичним товаром (код товару УКТЗЕД 7013990000) із митною вартістю вище ніж в даній МД, де підприємство оформлювалося 6-м методом на підставі попередніх м/о;
- відсутній договір між Експедитором ТОВ «Ламанш Шипінг» та перевізником ТОВ «Ум Транс», зазначеним у CMR №465966-2;
- рахунок на оплату транспортних послуг від 11.06.2025 за №LS-4651703 та транспортна довідка №465966 від 11.06.2025 (довідка тр. витрат) надані від особи, яка безпосередньо не є перевізником згідно з наданої до м/о CMR №465966-2;
- декларантом додатково не надано будь-яких роз`яснень щодо правильності розподілу транспортних витрат, а саме: в наданому рахунку-фактурі від 11.06.2025 за №LS-4651703 та транспортній довідці від 11.06.2025 ха №465966 (довідка тр.витрат) відсутня інформація щодо вартості винагороди експедитора за межами митної території України, що не відповідає умовам пп.8 п. 29 Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 за №65 та інформації, зазначеної в листі Державної фіскальної служби України від 15.03.2016 за №5591/6/99-99-19-03-02-15, а саме: враховуючи, що експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту, витрати на транспортно-експедиційні послуги можуть бути розподілені до кордону та після безпосередньо експедитором, документально підтверджуватися і піддаватися обчисленню. Отже, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, що суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України, ч. 2, 9, 10 та 21 ст. 58 МК України;
- відсутня Специфікація на поточну поставку, обов`язковість якої передбачено п.7 Контракту від 24.05.2023 за №1;
- надані платіжні доручення в іноземній валюті від 06.06.2025 за №14, від 03.12.2024 за №71, не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за оцінюваний товар, оскільки містять у графі 70 «Призначення платежу» інформацію, що не дає можливості ідентифікувати таку платіжну інструкцію з оцінюваним товаром, та не відповідають умовам п. 6 Контракту від 24.05.2023 за №1.
Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала отримана митницею за результатами аналізу баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України митна декларація від 17.03.2025 за №25UA807200003660U0, де митна вартість товарів зі схожими характеристиками становить 2,02 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не здійснювалося.
Позивач не погодився з указаним рішенням та картками відмови, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та карток відмови критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).
Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи. При цьому, відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл — номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. При внесенні до графи відомостей про документи, які відповідно до МКУ не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються декларантом, перед кодом документу проставляється символ "d". Класифікатор документів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 за № 1011 (далі — Класифікатор документів).
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Із положень частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).
Відповідно до п.4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:
4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).
Вказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.
Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.
В даному контексті доречно зауважити, що згідно зі статтею 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.
Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.
Цілями застосування системи управління ризиками є:
запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;
забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);
забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;
прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Водночас митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Разом з тим витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Зазначена вище позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18.
За приписами статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Разом з цим, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини 1, 4 статті 337 Митного кодексу).
В свою чергу, згідно з частиною 1 статті 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що дані системи управління ризиками є підставою лише для обрання форм і методів митного контролю, однак самі по собі не є підставою для коригування митної вартості.
Надаючи оцінку підставам прийняття оскаржуваних рішень, колегія суддів звертає увагу, що позивач надав до митного оформлення достатню кількість документів для встановлення взаємозв`язку між усіма суб`єктами господарювання, які здійснювали доставку товару.
Доводи відповідача про те, що відомості стосовно вартості транспортних послуг документально не підтверджено, спростовуються тим, що позивачем до митного органу надано довідки про транспортні витрати разом з коносаментом і CMR та договором транспортного експедирування з ТОВ "Ламан Шипінг", а також із заявкою до нього та рахунками та/або платіжними інструкціями, які містять усі необхідні дані та складові такої митної вартості оцінюваного товару як витрати на транспортування/експедирування, з їх деталізацією, надання якої відображено в картці відмови.
На виконання вимог п. 5 ч. 9 ст. 58 МК України зазначені довідки про транспортні витрати містять всі необхідні відомості, що стосуються витрат на транспортування вантажу, а саме - відомості про розмір витрат, відомості про маршрут перевезення, включаючи інформацію про пункт митного переходу, відомості про транспортний засіб, в якому здійснювалося перевезення, а також відомості про вагу вантажу.
Довідки, коносаменти та CMR не містять розбіжностей щодо числових значень витрат на транспортування товару. До того ж супутні документи, надані відповідачу, додатково підтверджують відповідні числові значення.
Стосовно аргументів відповідача про те, що рахунок на оплату транспортних послуг та довідка видана не безпосереднім перевізником, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.
За приписами ч. 1 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Між позивачем і його контрагентом експедитором ТОВ "Ламан Шипінг" укладено договір транспортного експедирування №030323 від 07.08.2023, який надавався разом із митними деклараціями, відповідно до умов якого Експедитор бере на себе зобов`язання виконати або організувати виконання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування і організації перевезень імпортних вантажів Клієнта; для виконання своїх обов`язків за договором ТЕО Експедитор має право доручити виконання договору третім особам (у т.ч. укладати від свого імені договори і угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями/її агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України) та здійснювати розрахунки з ними п. п. 2.2.1. та 2.2.4. договору транспортного експедирування №030323).
Відповідно до 4.1. Договору транспортного експедирування №030323 від 07.08.2023 винагорода за послуги Експедитора, а також витрати та інші платежі, здійснені Експедитором в інтересах Клієнта і пов`язані з виконанням цього Договору, оплачуються Клієнтом на підставі виставленого Експедитором рахунку на умовах, передбачених розділом 4 цього Договору. Умови пункту 4.5 договору не вимагають додаткового підтвердження сум винагороди та узгоджених витрат Експедитора документами перевізників чи інших третіх осіб. Для цілей цього пункту, витрати вважаються узгодженими Сторонами, якщо вони обумовлені в заявці на конкретне перевезення (п. 4.1.1 договору) між Сторонами.
Тобто відповідно до договору транспортного експедирування, Експедитор повністю бере на себе зобов`язання перед Клієнтом по організації перевезення, для цього він може укладати договори з перевізниками, портами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України, тому за таких умов Клієнт ніяк не взаємодіє із залученими третіми особами Експедитора, так як це суперечить самому принципу експедирування.
Вимоги відповідача до позивача про надання документів, які останнім не укладалися (договори перевезення, рахунки, довідки) є безпідставними.
Також чинним законодавством не передбачено обов`язку подання декларантом документів, що б підтверджували взаємовідносини позивача, як замовника послуг та третіх осіб, яких було залучено Експедитором як Виконавцем.
Отже, висновки відповідача про те, що рахунок та довідка про транспортні витрати видана особою, яка безпосередньо не транспортувала товар, виходячи із наданого CMR, та у зв`язку з цим не включено всіх складових митної вартості товару, є безпідставними.
Стосовно аргументів відповідача про те, що відповідно до вимог Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V та ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у гр. 22, 23 CMR зазначаються підпис та штамп відправника та перевізника товару. У деяких поданих до митного оформлення CMR дані графи не містять підписів відправника товару та перевізника, однак суд зазначає, що вказане порушення носить формальний характер та жодним чином не могло вплинути на визначення митної вартості імпортованого позивачем товару, до того ж факт виконання перевезення є доведеним (ч. 2 ст. 642 ЦК України) вантаж доставлений та задекларований.
Водночас суд ураховує, що ч. 2 ст. 53 МК України містить вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Серед вказаного переліку відсутня необхідність надавати контролюючому органу будь-які заявки, договори з перевізниками тощо.
Відповідно до Конвенції ООН "По договорам повністю або часткового морського міжнародного перевезення вантажів" від 11.12.2008, Конвенції ООН "Про морське перевезення" від 1978 року, транспортним документом морського перевезення, який прирівнюється до договору морського перевезення та містить відповідну інформацію, є коносамент (BILL OF lAdING), зокрема, лінійний коносамент (MASTER BILL OF LADING), та який, в даному випадку підтверджує укладення договору із перевізником щодо морського перевезення. Вартість морського перевезення вказана у довідках про транспорті витрати.
Стосовно відсутності (по першому контейнеру) платіжних документів про оплату Експедитору транспортних витрат та винагороди всупереч Наказу МФУ №599, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 за № 599 (далі також - Наказ № 599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
До зазначених документів можуть належати:
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Водночас Наказ №599 містить, у тому числі, посилання на перелік (приклади) документів які можуть містити в собі відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Отже, указаний наказ не встановлює вичерпний перелік документів, а лише наводить їх приклади.
Колегія суддів ураховує, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14, від 07.07.2023 у справі № 803/718/17, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів, що у даному випадку і мало місце.
На підтвердження вартості перевезення товару декларант до договору транспортного експедирування № 030323 від 07.08.2023 надав заявку на перевезення (підписану позивачем та Експедитором), калькуляцію транспортних витрат і довідки про транспортні витрати на кожну поставку, якими визначена вартість транспортування вантажу (за межами та в межах України морським та автотранспортом), що відправлений на умовах FOB, Інкотермс-2020, включно з навантажувально-розвантажувальними роботами та винагородою.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що надані декларантом під час митного оформлення договір, заявка, калькуляція та довідки про вартість перевезення вантажу з інформацією про вартість перевезення товару за весь маршрут від постачальника до покупця (у сукупності з іншими товаро-супровідними документами), є належним та допустимим доказом розміру таких витрат.
Стосовно посилання відповідача у додаткових запитах на відсутність документів в підтвердження числових значень, понесених позивачем витрат вивантаження із контейнера та завантаження на транспортний засіб партії товару у транзитній країні, суд зазначає, що у довідці про транспортні витрати, серед іншого, зазначено як про вартість міжнародного морського перевезення, так і про навантаження/розвантаження, оформлення Т-1, за межами державного кордону України.
Стосовно ненадання Т-1 (транзитної митної декларації), то суд зауважує, що серед переліку документів, визначених ст. 53 МК України, що подаються до митниці для підтвердження митної вартості товарів, транзитної митної декларації - документа Т1, не зазначено. Відсутність серед поданих до митного органу документа Т1 не може слугувати підставою для коригування митної вартості товарів.
Інші зауваження митного органу щодо того, що рахунки на оплату транспортних послуг не містять географічних пунктів, не надано зазначений у калькуляції транспортних витрат інвойс, відсутня інформація щодо винагороди експедитора колегія суддів до уваги не бере. У своїй сукупності надані позивачем документи достеменно доводять весь маршрут переміщення товару (заявка Експедитору, коносамент, СМR та інші) дають змогу встановити зв`язок між інвойсом, партією товару та транспортними витратами.
За кожною партією товару при МО позивачем надано додатково висновки експертної установи ДП «Держзовнішінформ» №4-2/2 від 13.03.2025, №4-2/3 від 28.03.2025, №3-2/143 від 08.04.2025 та №3-3/683 від 10.06.2025.
При прийнятті відповідачем спірних рішень про коригування митної вартості та визначення її за резервним методом не було взято до уваги звіт цінової експертизи про імпортну поставку скляних флаконів для зберігання парфумерної продукції, зроблений ДП «Держзовнішінформ», відповідно до якого ціни на скляні вироби в асортименті, що постачається згідно з комерційними інвойсами позивача (за чотирма контейнерами) до контракту на постачання товару, укладеного між компанією Продавця (Китай) та ТОВ «ПАРФУМЕР», та при поставках в Україну на умовах поставки FOB Lianyungang/Nanjing/Shanghai (Китай) можуть становити ціну, яка не перевищує задекларовану Позивачем контрактну ціну (яка є ринковою).
В оскаржуваних рішеннях відповідач зауважував стосовно додатково наданого висновку ДП «Держзовнішінформ», що висновок носить лише інформативний характер довідкового документу.
Відповідно до пункту 1.4 Положення про порядок проведення цінової експертизи та встановлення відповідності цінових умов договорів (контрактів), затвердженого Наказом державного підприємства від 30.05.2011 за № 115-1, цінова експертиза передбачає аналіз умов зовнішньоекономічних договорів на основі наданих замовником матеріалів з використанням відповідних інформаційних джерел: біржові котирування; контрактна практика по роботам, послугам, товарам, правам інтелектуальної власності; прейскуранти та ціни українських суб`єктів господарювання на відповідні види робіт, послуг, товарів, прав інтелектуальної власності; комерційні пропозиції, листи, протоколи намірів, прейскуранти на роботи, послуги, товари, права інтелектуальної власності відомих фірм, порівняльні індекси цін; статистичні дані органів державної влади; звіти та довідки торговельно-економічних місій у складі посольств України за кордоном тощо.
Акт цінової експертизи являє собою лист, в якому вказуються перелік документів, наданих заявником (договори, угоди, довідки, кон`юнктурна та експертна інформація тощо), зазначається про здійснення аналізу отриманої від заявника інформації, робиться висновок про відповідність або не відповідність вартості послуги кон`юнктурі ринку.
Щодо інших підстав неможливості визначення митної вартості за ціною контракту, на які посилається відповідач в частині неналежної ідентифікації платежів, колегія суддів зазначає таке.
Як установлено судом номер загального інвойсу дублюється з проформою, але з різними датами. У платіжному дорученні посилання на проформу № JFZH240830 від 30/08/2024, а не на загальний інвойс від 28.11.2024 за № JFZH240830. Відповідачу надано проформу та загальний інвойс для порівняння, які надають можливість провести ідентифікацію платежу. Також відповідачу надано лист з поясненням щодо платіжних доручень із зазначенням підстави, призначення та суми. Такі ж зауваження і щодо третього контейнера стосовно платіжних доручень №59 (18.10.24), №65 (01.11.24), №71 (03.12.24), і щодо четвертого стосовно платіжних доручень №71 (03.12.24) і №14 (06.06.25) - відповідачем безпідставно проігноровано листи з розшифруванням кожного з платежів.
Щодо посилання відповідача на відсутність специфікації на поточну поставку за Контрактом (3 і 4 контейнер), то за умовами Контракту документом, який визначає вартість товару є інвойс. Узгодження інвойсу в умовах попередньої 100% оплати товару гарантує попереднє погодження Сторонами всіх істотних умов поставки (найменування, обсяг, вартість, умови доставки тощо), що фактично свідчить про виконання інвойсом функцій специфікації.
Посилання митного органу у рішенні на відсутність банківського документу про передплату за коносаментом, що впливає на підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару, та виключає можливість застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору), є безпідставним.
Так, відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України, якщо рахунок сплачено - декларант надає банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та/або інші платіжні документи, які ідентифікуються із товаром.
За висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 20 березня 2020 року у справі №480/4423/18, неподання декларантом документів, зазначених у частині другій - четвертій статті 53 МК України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише у тому випадку, коли у органу доходів і зборів будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Водночас обґрунтованих підстав для висновку, що неподання банківських платіжних документів, які стосуються оцінюваного товару, зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість відповідачем під час розгляду справи не наведено.
Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №815/329/17, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 460/2674/20 також звернув увагу на те, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Щодо посилання митного органу на те, що в інвойсі від 28.11.2024 за №JFZH240830 не вказано номер контракту, що позбавляє можливості ідентифікувати його з оцінюваним товаром, то колегія суддів звертає увагу на те, що враховуючи наявність електронного документообігу із Продавцем (п.15 Контракту), позивач надав відповідачу при заявленні митної вартості товару інвойс без номеру контракту, однак під час консультацій надав інвойс, отриманий від Продавця із посиланням всі реквізити Контракту.
Стосовно зауважень митного органу до експортних митних декларацій крани відправлення, то колегія суддів зазначає, що з урахуванням приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства країни відправлення й, до того ж, не впливає на митну вартість як таку.
Такий документ може бути поданий для митного оформлення, але лише в якості додаткового, у тому випадку, якщо виникає необхідність в уточненні показників основних документів.
Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 20 вересня 2023 року у справі №815/6805/17.
Отже, декларація країни відправлення не є обов`язковим для надання документом відповідно до ч.2 ст. 53 МК України при визначенні митної вартості товару та не є документом, який підтверджує митну вартість товарів.
Щодо розбіжностей у наданому до митниці прайс-листі та комерційному інвойсі, то колегія суддів зазначає, що прайс-лист - це перелік пропозицій товару та цін, що складається виробником (продавцем) товару в процесі здійснення його господарської діяльності та не є товаросупровідним документом. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника (продавця) товару вказаного документу чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Отже, відомості, наведені у прайс-листі, не мають імперативного характеру і у разі його наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.
Вказана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 27.01.2022 у справі № 810/3667/15.
В постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 810/690/17 Верховний Суд указує, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.
Аналогічний за змістом висновок зазначено Верховним Судом і у постановах від 08 грудня 2022 року у справі № 420/2792/19, від 01 березня 2023 року у справі № 420/18880/21.
Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем надано митному органу всі необхідні документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, які підтверджують митну вартість товарів, відомості про які зазначено у митних деклараціях №25UA807200003646U6 від 17.03.2025, №25UA807200003645U7 від 18.03.2025,№25UA807200004640U5 від 02.04.2025, №25UA807200006687U4 від 12.05.2025 та №25UA807200006688U3 від 12.05.2025, №25UA807200008911U7 від 18.06.2025 та №25UA807200008914U4 від 18.06.2025.
Як убачається з оскаржуваних рішень, джерелом інформації для їх прийняття стала наявна в митному органі цінова інформація з бази ЄАІС про подібні товари, митне оформлення яких вже здійснено за рівнем вартості товарів.
Проте одна лише обставина, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.
Зазначений висновок відповідає сталій практиці Верховного Суду (постанови від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі №810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16).
Факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірних рішень про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що за відсутності документів, які б пояснили сумніви митного органу, відповідач не мав достатніх та обґрунтованих підстав для невизнання митної вартості товару за ціною договору, враховуючи таке.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Водночас наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.
В свою чергу, відповідач не довів, що подані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що підстави для застосування відповідачем другорядного (резервного) методу визначення митної вартості не є доведеними, а розрахована митна вартість - не є обґрунтованою.
Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що висновки у рішеннях про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішення про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 листопада 2020 року у справі №640/4941/19.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості товарів№UA807000/2025/000125/2 від 19.03.2025, №UA807000/2025/000123/2 від 18.03.2025, №UA807000/2025/000165/2 від 03.04.2025, №UA807000/2025/000212/2 від 13.05.2025, №UA807000/2025/000213/2 від 13.05.2025, №UA807000/2025/000244/2 від 18.06.2025 та №UA807000/2025/000243/2 від 18.06.2025, оскільки такі не відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, є обґрунтованим і законним.
Оскільки саме прийняття відповідачем оскаржуваних рішень про коригування митної вартості слугувало підставою для видання карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішень про коригування митної вартості протиправними та їх скасування є підставою для визнання протиправними та скасування сформованих Харківською митницею карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням усталеної судової практики (постанова Верховного Суду від 17.05.2022 у справі № 809/506/17 ).
Доводи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та спростовуються наведеним вище.
Разом з цим щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем у суді першої інстанції у сумі 41 186,00 грн, колегія суддів зазначає таке.
З 01.11.2011 набрав чинності Закон України "Про судовий збір", частиною 1 статті 4 якого визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
В свою чергу, відповідно до п. 35 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016, з 01.01.2017 у Законі України "Про судовий збір" частину 1 статті 4 викладено в такій редакції: "Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі".
Водночас у редакції Закону України "Про судовий збір" на час подання позову, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, встановлено судовий збір – 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З огляду на те, що позивачем у цій справі позовна заява подана в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", розмір судового збору, який підлягає ним сплаті за подання апеляційної скарги, має бути розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, передбаченого ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", а саме коефіцієнт 0,8 пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Оскаржуваним судовим рішенням задоволено вимоги майнового характеру, а саме: щодо скасування рішень про коригування митної вартості товарів, та похідні вимоги щодо скасування карток відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Віднесення спору про оскарження рішення про коригування митної вартості до майнового спору та необхідність обрахування судового збору із відповідної ціни позову підтверджується судовою практикою Верховного Суду (зокрема, у справах № 320/333/19, № 400/2933/18, № 1440/2007/18, № 0340/1657/18, № 804/3787/18, № 280/4414/18, № 520/2000/19).
Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 16 березня 2020 року у справі №1.380.2019.001962 (провадження №К/9901/30593/19) сформулювала правовий висновок, що при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову у розумінні підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI є різниця митних платежів, що підлягали сплаті із урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.
У зв`язку з наведеним Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в постановах Верховного Суду від 21 серпня 2018 року (справа №810/3206/17), від 31 січня 2019 року (справа №814/1045/16), а саме, що розрахунок належного до сплати судового збору при оскарженні рішень про коригування митної вартості товарів має здійснюватися, виходячи з розміру різниці між митною вартістю, що була розрахована позивачем, та митною вартістю, що була визначена оскаржуваними рішеннями.
Відступаючи у цій справі від висновків Верховного Суду, які викладено у вказаних постановах, колегія суддів судової палати зазначила, що відповідно до сформованої практики такий перелік судових рішень не є вичерпним.
За доводами відповідача загальний розмір різниці митних платежів за митною вартістю, задекларованою позивачем та скоригованою митницею, становить 1 098 269,28 грн, що позивачем не заперечується.
Отже, враховуючи наведене, в цьому випадку ставка судового збору за подання позовної заяви у справі за позовом майнового характеру у цій справі становить 13 179,23 грн (1 098 269,28 грн х 1.5% х 0,8).
Решта сплачених позивачем за подання позовної заяви грошових коштів у сумі 28 006,77 грн (41186,00 грн – 13 179,23 грн) є надміру сплаченим судовим збором, який може бути повернуто за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду першої інстанції у порядку статті 7 Закону України «Про судовий збір».
За таких обставин рішення суду в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРФУМЕР"судового збору у сумі 41186,00 грн є помилковим, а доводи апеляційної скарги і відповідній частині приймаються колегією суддів у якості належних.
Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
У зв`язку з тим, що при ухваленні рішення судом першої інстанції було правильно вирішено справу по суті спору, однак помилково стягнуто суму судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці у сумі 41186,00 грн, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до статей 315, 317 КАС України оскаржуване рішення підлягає зміні в частині стягнення судового збору.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці задовольнити частково.
Змінити абзац 9 резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 у справі № 520/19259/25, виклавши його в такій редакції:
"Стягнути з Харківської митниці Державної митної служби України (вул. Миколаївська, буд. 16Б, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61005, код ЄДРПОУ 44017626) за рахунок бюджетних асигнувань витрати зі сплати судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРФУМЕР" (пров. Селищний, буд. 2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61001, код ЄДРПОУ 45121787) у сумі 13 179 (тринадцять тисяч сто сімдесят дев`ять) грн 23 коп."
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 у справі № 520/19259/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	А.О. Бегунц   В.Б. Русанова   	
Повний текст постанови складено 20.03.2026