Провадження номер 2/741/232/26
Єдиний унікальний номер 741/1585/25

РІШЕННЯ
іменем України

14 квітня 2026 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі: 
головуючого судді Крупини А.О., 
секретаря судового засідання Кузьменко І.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобровиця за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку зворотної вимоги,

УСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» (далі ТДВ «СГ«ОБЕРІГ») через представника адвоката Войціховського А. В. за допомогою системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку зворотної вимоги.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 травня 2021 року по автодорозі Бобровиця-Свидовець-Новий Биків-Ічня сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Escort 1.4», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та транспортного засобу «Mercedes Benz 307 D», н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Крім того, загинула дружина відповідача ОСОБА_2 .
У судовому порядку відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення ДТП та притягнуто до відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.
Станом на дату настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Ford Escort 1.4», н.з. НОМЕР_1 , була забезпечена в товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-200797522.
Щодо відшкодування шкоди власнику транспортного засобу «Mercedes Benz 307 D», н.з. НОМЕР_2 , то відповідно до ремонтної калькуляції від 10 червня 2021 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 125 625 грн. 40 коп. У свою чергу, також встановлено, що ринкова вартість транспортного засобу «Mercedes Benz 307 D», н.з. НОМЕР_2 , до пошкодження на дату ДТП складала 109990 грн 00 коп. 
Відповідно до згоди потерпілої особи про виплату страхового відшкодування від 18 жовтня 2021 року між потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування (за вирахуванням суми франшизи 25000 грн.) у сумі 65492 грн. 00 коп., які було виплачено на користь потерпілої особи.
Щодо відшкодування шкоди у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , то до позивача звернувся представник родичів потерпілої особи із заявою про страхове відшкодування моральної шкоди, компенсації шкоди по втраті годувальника та відшкодування шкоди, пов`язаної з похованням померлої. Загальна сума відшкодування становила 310085 грн., що значно перевищує страхову суму (ліміт відповідальності страховика) за полісом ЕР-200797522, який становив 260000 грн. на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю (тобто на одну померлу особу в даному випадку).
Відповідно до угоди про виплату страхового відшкодування, укладеної з представником родичів потерпілої особи від 23 грудня 2021 року, між заявниками (в особі їх представника) та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 234000 грн., які було виплачено на користь родичів померлої – ОСОБА_3 та батьків потерпілої - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 
Отже, на підставі положень Цивільного кодексу України, пп. «а» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV відповідач зобов`язаний компенсувати позивачу 149746 грн. 00 коп. – виплачений розмір страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу та смертю потерпілої. 
Окрім цього, позивач на момент подання позовної заяви очікував понести витрати на професійну правничу допомогу в розмір 7300 грн. 
Представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» грошові кошти в сумі 149746 грн., 7300 грн. витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір за подання позовної заяви в розмір 2422 грн. 40 коп. 
Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2025 року було відкрито провадження у цій справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з викликом у судове засідання учасників справи (а. с. 44).
Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2025 року у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження в цивільній справі у зв`язку з його перебуванням у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан відмовлено (а.с.72-74).
Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2025 року підготовче провадження в даній цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.82).
26 січня 2026 року відповідач подав до суду письмове клопотання, яким просив надати йому відстрочку виконання рішення суду про стягнення з нього грошових коштів у сумі 149746 грн. строком на 12 місяців. Зазначав, що на даний час він не має можливості одноразово сплатити суму 149746 грн., оскільки його фінансовий стан є вкрай обмеженим, а основні доходи спрямовуються на забезпечення базових потреб неповнолітньої дитини. Негайне примусове виконання рішення суду в повному обсязі призведе до істотного погіршення матеріального становища дитини та суперечитиме принципам справедливості (а.с.89-90).
Заявою від 08 квітня 2026 року представник позивача адвокат Алєксєєв В.В. просив відмовити у задоволенні клопотання про відстрочку виконання рішення суду. Привертав увагу суду, що позивач, як страхова компанія, уже поніс реальні збитки потерпілій особі ще у 2025 році. Надання розстрочки за наявності боргу понад 180000 грн. при доході у 16 000 грн. призведе до того, що виконання рішення суду розтягнеться на роки, що фактично знецінить саме судове рішення та позбавить позивача можливості захистити свої майнові права. Подання такої заяви сторона позивача розцінює як зловживання процесуальними правами та намагання штучно затягнути час для своєчасного та повного виконання рішення суду. 
У судове засідання 14 квітня 2026 року представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 6, 57).
У судове засідання 14 квітня 2026 року відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив суд винести законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Отже, сторони на власний розсуд розпорядилися своїми правами, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до такого висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст. 5 цього ж Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У судовому засіданні встановлено, що 05 жовтня 2021 року вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні, засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. 
Під час розгляду указаної вище справи судом було установлено, що 30 травня 2021 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ford Escort 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Бобровиця-Свидовець-Новий Биків-Ічня» від с. Свидовець Ніжинського району Чернігівської області до м. Бобровиця Ніжинського району Чернігівської області.
Рухаючись у вказаному напрямку, 30 травня 2021 року о 15 год. 52 хв., на відстані 451,7 м від дорожнього знаку 5.45 «Бобровиця» ОСОБА_1 проявив неуважність, під час вибору безпечної швидкості руху не враховував дорожню обстановку, внаслідок чого виїхав на праве узбіччя. Повертаючи автомобіль в межі проїзної частини та його смуги руху ОСОБА_1 здійснив два маневри ліворуч та праворуч, унаслідок чого керований ним автомобіль, рухаючись в боковому некерованому заносі виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся із автомобілем марки «Mercedes-Benz 307D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 . 
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Ford Escort 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, які в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Смерть ОСОБА_2 настала 30 травня 2021 року на місці події внаслідок розриву спинного мозку на рівні 1-го-2-го шийних хребців як наслідок закритої травми шийного відділу хребта з розривом спинного мозку (а.с 11-14).
Факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про смерть від 01 червня 2021 року серії НОМЕР_3 (а.с.32 зв. ст., 93).
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Ford Escort 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату настання ДТП була забезпечена ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-200797522 (а.с.10 зв.ст.).
Відповідно до акта огляду транспортного засобу та ремонтної калькуляції від 10 червня 2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля марки «Mercedes-Benz 307D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 125625 грн. 40 коп. (а.с.16-20). 
Разом з цим, ринкова вартість транспортного засобу «Mercedes Benz 307 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до пошкодження на дату ДТП складала 109990 грн. 00 коп. (а.с.19 зв.ст.).
Згідно зі свідоцтвом НОМЕР_4 про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes Benz 307 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , його власником є ОСОБА_6 (а.с.15).
ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» відповідно до згоди потерпілої сторони від 18 жовтня 2021 року здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу «Mercedes Benz 307 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 65492 грн. шляхом перерахування ОСОБА_6 безготівкових коштів, що підтверджується копією інструкції в національній валюті від 28 жовтня 2021 року № 1614 (а.с.21 зв.ст.).
На підставі угоди про виплату страхового відшкодування, укладеного 23 грудня 2021 року між ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» та товариством з обмеженою відповідальністю «Центр Автовиплат Поліс», яке на підставі довіреності діє від імені та в інтересах ОСОБА_5 (батька загиблої ОСОБА_2 ), ОСОБА_4 (матері загиблої ОСОБА_2 ), ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (сина загиблої ОСОБА_2 ), сторони дійшли згоди, що загальний розмір страхового відшкодування за претензіями (заявами) останніх становить 234000 грн. (а.с.34).
Платіжним дорученням від 30 грудня 2021 року № 11037 отримувачу – ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» перераховано суму 234000 грн. за призначенням платежу: страхове відшкодування згідно страхового акту № 30740/1/2 від 30 грудня 2021 року (ДТП 30 травня 2021 року ОСОБА_2 , «Ford Escort» НОМЕР_1 , без ПДВ) (а.с.35). 
Встановленим в судовому засіданні правовідносинам підлягають застосуванню наступні норми права.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно з частиною 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, дослідивши матеріали позову судом було встановлено, що вина відповідача у вчиненні ДТП встановлена судом та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів(стаття 1 Закону України «Про страхування»).
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентувались, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, із змінами, який втратив чинність 01 січня 2025 року відповідно до Закону від 21 травня 2024 року № 3720-IX, та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від від 21 травня 2024 року № 3720-IX, який набув чинності з 1 січня 2025 року), метою яких є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів.
Так, відповідно до частини 1 статті 18 Закону 3720 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
Страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо така особа керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції; така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 31 цього Закону) ( підпункти «а», «в» пункту 1 частини 1 статті 37 Закону 3720.
Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, як страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічне положення міститься і в ст. 27 Закону України «Про страхування».
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 1166 ЦК України установлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Ford Escort 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 30 травня 2021 року (дату настання ДТП) була забезпечена ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-200797522, чинного по 02 серпня 2021 року, страхувальник ОСОБА_7 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсійне посвідчення НОМЕР_6 (а.с.10 зв.ст.).
Особливості страхування цивільно-правової відповідальності окремих категорій громадян України були установлені у статті 13 Закону № 1961-IV.
Зокрема, п. 13.2 статті 13 Закону № 1961-IV було визначено, що розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України – учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.
Разом з цим, згідно з п. 38-1.1 ст.38-1 Закону № 1961-IV у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Ураховуючи винуватість ОСОБА_1 у настанні ДТП, порушення обов`язків, встановлених Законом № 1961-IV, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ, з огляду на положення п. 38-1.1. ст. 38-1 Закону №1961-IV, позивач має право на стягнення з відповідача компенсації 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі: 65492 грн. + 234 000 грн. х 50 % = 149746 грн. 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Ураховуючи викладене, з відповідача на користь позивача в порядку зворотної вимоги підлягає стягненню компенсація 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 149746 грн. а тому позов у цій частині підлягає задоволенню. 
Вирішуючи питання про розстрочення виконання судового рішення, суд виходить з наступного.
Так, за змістом п. п. 1, 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Можливість розстрочення виконання рішення суду також можливо на стадії виконання рішення суду за заявою сторони.
При цьому, за змістом ч. 3 статті 436 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Частиною 4 цієї статті визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
За змістом частини 5 цієї статті розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Ураховуючи, що ст. 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, виходячи із засад законності, змагальності та диспозитивності, а також, враховуючи завдання цивільного провадження щодо ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, слід дійти висновку, що розстрочення виконання рішення суду одночасно з його ухваленням не повинно порушувати зазначені засади, має слугувати завданням цивільного провадження та застосовуватись судом виключно за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Такі обставини мають бути встановлені на підставі досліджених в судовому засіданні належних і допустимих доказів.
Водночас, відповідачем не надано належних доказів його дійсного фінансового та майнового стану, зокрема довідки з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2025 рік та І-ий квартал 2026 року, довідки про розмір призначеної пенсії, відомостей щодо наявності чи відсутності рухомого та нерухомого майна у його власності, складу сім`ї тощо.
Відсутність доказів щодо дійсного матеріального стану відповідача унеможливлює вирішення судом питання щодо розстрочки виконання рішення. При цьому, суд звертає увагу, що за загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Крім того, за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відповідач не позбавлений можливості завернутись до суду з відповідною обґрунтованою заявою про розстрочення виконання рішення суду саме на стадії його виконання.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомого. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом в суді справи, представником позивача було надано до суду договір від 16 липня 2025 року про надання професійної правничої допомоги, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» та адвокатом Войціховським А. В., яким передбачено, що вартість правової допомоги, що надається адвокатом складає - 7300 грн; акт прийому-передачі наданих послуг від 16 липня 2025 року № 30740, що підписаний сторонами, та в якому вказано обсяг наданої адвокатом правової допомоги та її вартість; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого на ім`я Войціховського Антона Віталійовича, копію довіреності від 17 липня 2025 року № 2025/Ю/5. (п. 4.1-4.6 договору) (а.с.39-41).
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача суд вважає вказані витрати на правничу допомогу є співмірними, які підтверджуються вказаними вище матеріалами справи, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 7300 грн.
Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується постановами Верховного суду, наприклад, у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18, № 922/445/19, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с.10)
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 279, 280 ЦПК України, ст. ст. 990, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ч. 1 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» грошові кошти в розмірі 149746 (сто сорок дев`ять тисяч сімсот сорок шість) грн. 00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7300 (сім тисяч триста) грн.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Учасники справи: 
позивач: товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ», місцезнаходження: вул. Васильківська, 14, м. Київ, код згідно ЄДРПОУ 39433769;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 . 
Повний текст рішення виготовлено та оголошено 14 квітня 2026 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА