Справа № 345/5659/25 
Провадження № 22-ц/4808/590/26 
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б. О. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,
суддів:     Баркова В.М., Максюти І. О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у  ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2026 року, ухвалене в складі судді Кулаєць Б. О. в місті Калуші, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, 
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів. 
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що перебувала в шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2016 у справі №350/1471/16-ц. Неповнолітню дочку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд залишив проживати з матір`ю. Іншим рішенням цього ж суду від 23.12.2016 у справі №350/1067/16-ц з відповідача стягнуто аліменти у твердій сумі 800 грн щомісячно на утримання дочки. На виконання рішення видано виконавчий лист від 25.01.2017. 
Водночас чинне законодавство передбачає, що аліменти не можуть бути меншими ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 01.01.2025 прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн. З огляду на зростання цін та зниження купівельної спроможності, сума 800 грн є недостатньою для забезпечення належних потреб дитини. 
Позивачка вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн щомісячно, оскільки є працездатним, не має інших утриманців і перебуває за кордоном, де отримує дохід, що свідчить про покращення його матеріального становища.
На підставі наведеного, просила суд збільшити розмір аліментів і стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 5 000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для диини відповідного віку і до досягнення нею повноліття.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2026 року позов задоволено частково.
Ухвалено збільшити розмір аліментів, що стягуються згідно з виконавчим листом, виданим Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області на підставі рішення суду від 23.12.2016 у цивільній справі № 350/1067/16-ц, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми 800 грн до твердої грошової суми 3500 грн щомісячно. 
Стягнення аліментів в новому розмірі ухвалено розпочати з часу набрання цим рішенням законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього моменту стягнення аліментів на підставі рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23.12.2016 у цивільній справі № 350/1067/16-ц. 
Виконавчий лист у справі за № 350/1067/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини відкликано. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1211,20 грн судового збору.
В обґрунтування рішення суд зазначив, що обов`язок утримання дитини покладається на обох батьків. Визначаючи розмір аліментів у спірному випадку, суд урахував, що визначений раніше розмір аліментів у сумі 800 грн не відповідає сучасним потребам дитини через зростання цін, зміну економічної ситуації та збільшення витрат, пов`язаних із її розвитком і віком. При цьому суд критично оцінив доводи відповідача щодо відсутності доходів, оскільки вони не підтверджені належними доказами, а його тривале перебування за кордоном свідчить про наявність певного матеріального забезпечення. Водночас суд першої інстанції узяв до уваги наявність у відповідача іншої дитини та стан здоров`я відповідача, а тому дійшов висновку про часткове задоволення позову та визначив обґрунтованим і достатнім розмір аліментів у сумі 3500 грн щомісячно на утримання дочки сторін.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне встановлення судом обставин, які мають значення для ухваленя обгрунтованого та законного рішення, неправильне їх дослідження та оцінку, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апелянт погоджується із загальними принципами законодавства щодо пріоритету інтересів дитини та обов`язку батьків утримувати дітей, однак наголошує, що при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати реальні доходи платника. ОСОБА_1 зазначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів може бути присуджений лише за умови достатнього доходу, тоді як його власний дохід (пенсія по інвалідності) є нижчим за прожитковий мінімум. Скаржник вважає, що розмір аліментів у сумі 2500 грн є достатнім, оскільки обоє батьків мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, а також він додатково допомагає продуктами, які видають скаржнику як допомогу біженцю, а він передає їх в Україну. Крім того, мати дитини має власний бізнес – магазин з продажу верхнього одягу і забезпечує дитину одягом.
На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно не врахував його складне матеріальне становище, наявність іншої дитини, інвалідність третьої групи та необхідність допомоги матері похилого віку, яка отримує мінімальну пенсію за віком в розмірі 3 000 грн. Також вважає висновок суду про його високі доходи за кордоном припущенням, яке не підтверджене доказами.
За таких обставин, ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції та визначити розмір аліментів у сумі 2500 грн щомісячно замість 3500 грн.
Позиція інших учасників справи
Позивач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін.
Зазначає, що з часу встановлення аліментів у сумі 800 грн істотно змінилися соціально-економічні умови: зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, збільшилися також потреби дитини. 
Вважає доводи апелянта про складне матеріальне становище необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені належними доказами. В матеріалах справи відсутні підтвердження того, що відповідач регулярно допомагає дитині продуктами, має статус біженця, джерела його доходів, окрім пенсії. Сам факт отримання пенсії по інвалідності не доводить відсутності інших джерел доходу. Також зазначає, що апелянт не довів необхідності утримання матері, оскільки вона отримує пенсію, а доказів фактичної матеріальної допомоги не надано. При цьому ОСОБА_1 є особою працездатного віку і не надав доказів визнання його непрацездатним.
Позивачка зазначає, що розмір аліментів у сумі 3500 грн не є надмірним та фактично не покриває всіх витрат на утримання дитини. Основний тягар забезпечення дитини несе вона, оскільки дитина проживає з матір`ю. На думку ОСОБА_4 , апеляційна скарга не містить вагомих доводів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову в цій справі, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом про народження (а.с. 11-12).
Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2016 у справі № 350/1471/16-ц шлюб між сторонами розірвано. Дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з матір`ю (а.с. 5).
Рішенням цього ж суду від 23 грудня 2016 у справі № 350/1067/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 800 грн щомісячно (а.с. 6-8).
На виконання вказаного рішення суду Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області видано 25 січня 2017 року виконавчий лист № 350/1067/16-ц (а.с. 9).
Відповідач -  ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 31.07.2025 (а.с. 39).
Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , яке видано 03.05.2023 (з терміном дії до 31.03.2026) зазначено, що ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності 3 групи, загальне захворювання та останньому 10.09.2025 було зараховано пенсійну виплату у розмірі 2507,62 грн (а.с. 40, 41).
Мати відповідача - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримує пенсію за віком згідно з пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 , яке видано 10.12.2008 (а.с. 42).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини визначає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною другою статті 51 Конституції України, статтею 180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За загальним правилом, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно зі статтями 182, 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.
Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20), від 12 січня 2022 року у справі №545/3115/19 (провадження №61-18145св20), від 23 травня 2022 року у справі №752/26176/18 (провадження №61-16697св21), від 22 серпня 2022 року у справі №712/6313/21 (провадження №61-3728св22) та інших.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги, що з моменту ухвалення рішення від 23 грудня 2016 року про стягнення аліментів у розмірі 800 грн щомісячно потреби дитини сторін істотно зросли. Встановлена раніше сума наразі є недостатньою для забезпечення належних умов життя, розвитку та харчування дитини з огляду на зміну економічної ситуації в країні, підвищення цін на товари першої необхідності та збільшення витрат у зв`язку з віком дитини, що вказує на погіршення матеріального становища матері, враховуючи, що дитина після розлучення проживає з нею. Суд також врахував, що обов`язок утримання дитини покладається на обох батьків, а не лише на матір, з якою вона проживає. Натомість існуючий розмір аліментів створює дисбаланс у виконанні цього обов`язку, оскільки основний тягар утримання фактично несе мати.
Водночас суд першої інстанції врахував, що відповідач отримує пенсію по інвалідності. Однак наявність у ОСОБА_1 третьої групи інвалідності сама по собі не звільняє від обов`язку утримувати дитину, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що стан здоров`я обмежує його здатність виконувати певні види роботи або отримувати дохід.
Судом також враховано, що у відповідача є інша дитина, що очевидно впливає на його матеріальний стан та потребує додаткових фінансових витрат, проте вказане не позбавляє відповідача обов`язку надавати матеріальну допомогу його дочці. Ці обставини обґрунтовано взято судом першої інстанції до уваги та задоволено позовні вимоги частково.
Крім того відповідач частково визнав позов та погодився сплачувати аліменти у збільшеному розмірі, тобто погодився, що існують підстави для збільшення розміру аліментів. 
Проаналізувавши вищевикладені обставини спарви, а також надані на їх підтвердження докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що розмір присуджених аліментів необхідно змінити, а новий розмір визначити з врахуванням положень статті 182 СК України. Виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, місцевим судом визначено необхідним та достатнім збільшити розмір аліментів до 3500 грн щомісячно.
Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів у сумі по 3500 грн є помірною сумою, враховуючи принцип рівності батьків в утриманні дитини, відповідає встановленим обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач регулярно надсилає продукти харчування дочці, а також надає допомогу своїй матері, яка є пенсіонеркою, колегія суддів відхиляє, оскільки такі не знайшли свого підтвердження матеріалами справи. 
Також не підтверджено належними доказами аргументи скаржника про його важке матеріальне становище. Подаючи апеляційну скаргу апелянт своїм обов`язком має довести такі обставини як працевлаштування, розмір заробітку чи допомоги, витрати, наявність чи відсутність майна та ін. Апелянт зазначає тільки про отримання пенсії в розмірі 2507 грн і одночасно визнає розмір аліментів в сумі 2500 грн. Апеляційний суд зауважує, що позивач наразі є особою працездатного віку та не позбавлений можливості працевлаштуватися, щоб мати можливість належним чином забезпечувати себе та своїх дітей. Доказів про наявність проти показів до цього за станом здоров`я апелянт також не представив.
Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм надано правильну правову оцінку, рішення суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін. 
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 10 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин 
Судді:  В. М. Барков
І. О. Максюта