Провадження №2-а/748/2/26
Єдиний унікальний № 748/4170/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року місто Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі :
головуючого судді Майбороди С.М.
з участю секретаря судового засідання Пасько К.П., 
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Прокоф`єва Б.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
В С Т А Н О В И В :

23 грудня 2025 року представник позивача – адвокат Прокоф`єв Б.І. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6333707 від 13.12.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Також, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.Позов обгрунтований тим, щo 13.12.2025 року відносно позивача було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, в якій вказано, що 13.12.2025 року о 09.37 год вона керувала транспортним засобом в с. Киїнка Чернігівського району на автодорозі, яка має дві смуги руху в одному напрямку по лівій смузі при вільній правій, чим порушила п. 11.5 ПДР України. Проте, позивач не погоджується з постановою, вказує, що проїхавши блокпост в лівій смузі руху, продовжила рух прямо в напрямку виїзду з м. Чернігова в сторону с-ща Михайло-Коцюбинське, зважаючи на незадовільний стан дорожнього покриття крайньої правої смуги, наявність близького з`їзду на міст, який передбачає повне перекриття всіх смуг руху в напрямку, якому рухалась позивач, з огляду на власний досвід, з урахуванням погодних умов, прийняла рішення здійснювати зайвих маневрів по зміні смуги руху та рухатись в лівій полосі до здійснення заїзду на міст та проїзду перешкод по зустрічній смузі. Крім того, інші транспортні засоби, які б рухались в попутному напрямку були відсутні.
Ухвалою від 26 грудня 2025 року провадження у справі відкрито, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач пояснила, що того дня на дорозі була ожеледиця, вона проїхала блок-пост в лівій смузі, оскільки там для проїзду тільки одна смуга для руху, далі йде перехрестя, де вона продовжила рух в лівій смузі, в подальшому їй необхідно було повертати на шляхопровід, в правій смузі для руху був лід та ями і вона продовжила рух в лівій смузі, щоб не робити різких маневрів на дорозі, де була ожеледиця. Перед заїздом на шляхопровід її зупинили працівники поліції. Вказала, що на шляхопровід можливо заїхати тільки з лівої смуги для руху, оскільки там наявна перешкода. Працівники поліції винесли постанову і тільки після її винесення вона почала аналізувати ситуацію та зрозуміла, що сталося.
Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав.
З урахуванням встановлених обставин, обмежених строків розгляду даної категорії справ, достатнього часу для подачі відзиву на позов та ознайомлення з матеріалами, відсутність поважних причин неявки в судове засідання, суд визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача.
Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що 13.12.2025 вона з сестрою їхала до батьків, на дорозі була ожеледиця, у правій смузі неможливо було їхати. Після проїзду блок-посту продовжили рух в лівій смузі. Перед заїздом на шляхопровід їх зупинили працівники поліції. Вона взагалі не могла зрозуміти що відбувається.
Заслухавши позивача, представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. 
Зі змісту постанови ЕНА № 6333707 від 13.12.2025 року вбачається, що 13.12.2025 о 09.37 год в с. Киїнка на а/д Р56 9 км ОСОБА_1 керувала транспортним засобам Mitsubishi Outlander НОМЕР_1 по дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, по лівій смузі при вільній правій, чим порушила п. 11.5 ПДР – порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку. 
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Згідно із п. 11.5 ПДР України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки). 
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 2ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Відповідач не надав відповідних доказів на підтвердження правомірності свого рішення, не надав відповідного відеозапису фіксації порушень з боку позивача. Отже, суд позбавлений можливості оцінити правомірність дій відповідача та спростувати доводи позивача в частині наявності обставин, які давали їй право рухатись саме в лівій смузі для руху. В даному випадку аргументи, які наводить позивач щодо правомірності її дій для час руху в лівій смузі для руху є прийнятними з точки зору погодних умов, неналежного стану дорожнього покриття та наявності перешкод в правій смузі для руху. Отже, позивач завчасно зайняла відповідне положення на дорозі, що давало їй можливість безперешкодно рухатись у визначеному нею напрямку, не створюючи при цьому перешкод для руху іншим учасникам дорожнього руху.
Доказів, які спростовували наведені позивачем аргументи суду не надано. 
Згідно п. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Отже, за наслідками розгляду справи не передбачено визнання протиправною винесеної постанови.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6333707 від 13.12.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та скасування постанови, то понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Позивачем підтвердженя понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Вирішуючи питання про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу суд зважає на наступне.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).
Згідно з п.п. 6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.02.2020 у справі № 280/1765/19, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, які входять до предмета доказування у справі, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
В матеріалах справи міститься: копія договору №29/25 про надання професійної правничої допомоги від 16 грудня 2025 року, де визначено розмір гонорару в сумі 8000 грн, копія квитанції до прибуткового касового ордеру про сплату 8000 грн, рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, детальний опис наданих послуг, ордер. ( а.с.16-20)
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 травня 2024 року у справі №227/2301/21 щодо розподілу судових витрат дійшла наступних висновків: «….. 12.33. У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.».
Таким чином, враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних за умовами відповідного договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, з огляду на ступень складності даної справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, а також прийняття рішення про часткове задоволення позову, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 72, 77, 243-246, 250, 255, 286, 293, 297 КАС України, суд
У Х В А Л И В:

Позов  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності– задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6333707 від 13.12.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (код ЄДРПОУ 40108651) понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн 60 коп та витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 6500 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 26 лютого 2026 року.

Суддя С.М. Майборода