ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026  м. Дніпро Справа № 908/524/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого (судді-доповідача): Стефанів Т. В., 
суддів: Демчини Т. Ю., Кучеренко О. І.,
секретар судового засідання  Старина А. С.,

за участю:
позивача (апелянт) Губарєвої Я. А, Філоненко Т. Ю.,
відповідача Середи А. А.,
третьої особи Сєдова М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" 
на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025, суддя Мірошниченко М. В., м. Запоріжжя у справі № 908/524/25

за позовом Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАР ВЕЙ 2019" 
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "БОНДАСТ" 
про стягнення 510 093,00 грн,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАР ВЕЙ 2019" про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу в загальному розмірі 510 093,00 грн, пов`язаних із затримкою вагону № 50749100 на станції призначення Порт-Велике Запоріжжя за період з 01.06.2024 по 01.12.2024 на підставі договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 45-42746443/2020-002.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, будучи вантажоодержувачем вагону № 50749100 з вантажем (розчинник багатофункціональний), який прибув на станцію Порт-Велике Запоріжжя 29.04.2022, не здійснив оплату нарахованих залізницею обов`язкових платежів за користування вагоном та зберігання вантажу за спірний період, незважаючи на те, що затримка вагону на коліях станції сталася з причин, які не залежали від залізниці.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025 у позові відмовлено. 
Місцевий господарський суд зазначив, що судовим рішенням у справі № 908/2745/24, яке має преюдиційне значення для розгляду даної справи, встановлено, що відповідач не є власником чи користувачем вагону № 50749100 з вантажем, вина відповідача у затримці вагону № 50749100 відсутня. Позивачем не доведено, що у спірному періоді відповідач набув статусу власника чи користувача вагону та відповідно з`явилися нові підстави для покладання на відповідача обов`язку зі сплати пред`явлених до стягнення платежів.
Суд зазначив, що у справі № 908/2745/24 встановлено, що ТОВ "СТАР ВЕЙ 2019" не є отримувачем вантажу по документам, не є власником рідини в цистерні № 50749100, не користується вказаним вагоном, який не перебуває у безпосередньому розпорядженні відповідача, та відсутня будь-яка вина відповідача в довготривалому перебуванні вагона-цистерни з вантажем на території станції Порт Велике Запоріжжя. Суд також зазначив, що вантаж у вагоні № 50749100 доставлено до ст. Порт-Велике Запоріжжя не на підставі Договору перевезення, оскільки відсутня заява відповідача про перевезення цього вантажу та за відсутності перевізних документів. Направлення позивачем цистерни з вантажем на станцію Порт-Велике Запоріжжя без належного прийняття вантажу, без супровідного перевізного документа - накладної, без дозволу митного органу, що у подальшому призвело до неможливості передання вантажу вантажоодержувачу та його митного оформлення, є причинами, що залежали від позивача. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотань позивача про повернення до підготовчого провадження, залучення третіх осіб та зобов`язання ТОВ "БОНДАСТ" здійснити переклад документів, оскільки обставини накладення арешту на вагон були відомі позивачу ще на час подання позову, а відповідні клопотання подані після спливу встановлених строків.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025 у справі № 908/524/25, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати дане рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним.
Апелянт вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема: 
- суд не дослідив у повному обсязі надані позивачем докази (накладна № 32157619, договір між ТОВ "СТАР ВЕЙ 2019" та ТОВ "БОНДАСТ" від 31.03.2022 № 01/31, заява ТОВ "БОНДАСТ" від 22.04.2022 № 01-22 на переадресацію вагону, заява ТОВ "ТАТНЄФТЬ-АЗС-Україна" від 22.04.2022, наказ про переадресування від 22.04.2022 № 832, комерційний акт № 460804/6 від 29.04.2022, повідомлення про прибуття вагону, акти загальної форми ГУ-23, лист ТОВ "СТАР ВЕЙ 2019" від 30.06.2022 № 27, узгоджені та сплачені відповідачем відомості плати та накопичувальні картки);
- суд не здійснив порівняльного аналізу доказів сторін за стандартом "переваги більш вагомих доказів"; 
- суд безпідставно надав перевагу доказам відповідача; 
- суд не оцінив добросовісність поведінки відповідача з точки зору доктрини venire contra factum proprium; 
- суд помилково застосував преюдицію рішення у справі № 908/2745/24; 
- суд безпідставно відмовив у залученні третіх осіб (ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна", Запорізької та Харківської митниць, АРМА) та у поверненні до підготовчого провадження; 
- суд не врахував, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми СМГС; суд не зобов`язав третю особу здійснити переклад документів, поданих іноземною мовою.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАР ВЕЙ 2019" подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги АТ "Українська залізниця" та вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025 у справі № 908/524/25 залишити без змін, посилаючись на наступне.
Відповідач зазначає, що позивач мав довести, що ТОВ "Стар Вей 2019" є належним відповідачем у справі, що при наданні послуг перевезення вантажу залізничним транспортом залізницею дотримано умов Договору перевезення, норм Статуту залізниць України, положень Правил перевезення вантажів, а затримка вагону № 50749100 сталася саме з вини відповідача. Однак позивач не дотримався обов`язків, покладених на нього процесуальним законом, тоді як іншими сторонами у справі були доведені обставини, на які вони посилалися як на підставу своїх заперечень.
Відповідач зазначає, що схожі доводи вже були предметом апеляційного розгляду у справі № 908/2745/24 з аналогічними правовідносинами за участі тих самих сторін. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.08.2025 апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця" залишено без задоволення, а ухвалою Верховного Суду від 19.11.2025 рішення апеляційної інстанції залишено без змін. Відповідач наводить висновки апеляційного суду у справі № 908/2745/24, зокрема: вагон прибув на станцію без перевізного документа; вантаж доставлено не на підставі Договору перевезення, оскільки відсутня заява відповідача про перевезення; залізниця самостійно визначила ТОВ "Стар Вей 2019" одержувачем вантажу в "накладній взамін втраченої" без належних документів; АТ "Укрзалізниця" переадресувала вагон без дозволу митного органу і не надала необхідні документи для проведення митного оформлення; вина відповідача у довготривалому перебуванні вагона-цистерни на станції не доведена.
Відповідач зазначає, що обов`язковою умовою перевезення за Договором є довірення замовником вантажу перевізнику, чого в даному випадку не відбулося. ТОВ "Стар Вей 2019" не довіряло АТ "Укрзалізниця" доставити вантаж, не надавало заяву про перевезення. Приписи Статуту залізниць України та Правил перевезення вантажів не надають позивачу право направляти вантаж на адресу нового одержувача без документів, без погодження з третьою стороною та без дозволу контролюючого органу. Перевізник мав погодити з ТОВ "Стар Вей 2019" можливість прийняття вантажу.
Відповідач стверджує, що після прибуття вагону представники залізниці не надали ТОВ "Стар Вей 2019" пакет документів, необхідний для прийняття вантажу, його оформлення та розмитнення. Представниками перевізника одразу було прийнято рішення про затримання вагону на коліях станції, тобто ТОВ "Стар Вей 2019" не мало об`єктивної можливості прийняти вантаж. Вагон не передавався вантажовласнику, не перебував у користуванні відповідача, тому відсутні підстави для нарахування плати за користування вагоном. Оплата платежів до 30.06.2022 здійснювалася відповідачем не з власних коштів, а за погодженням з власником вантажу ТОВ "Бондаст" та за умови компенсації витрат.
Відповідач зазначає, що Харківською митницею в квітні 2022 року не надавалась згода щодо переадресування товару зі станції Харків-Сортувальний на станцію Порт-Велике Запоріжжя, що підтверджується відповіддю Харківської митниці від 02.01.2025 на адвокатський запит. Перевізник не надіслав митному органу повідомлення засобами електронної пошти про прибуття вагону на станцію в порушення Технологічного процесу та Інструкції. Направленням 30.06.2022 запиту до Запорізької митниці перевізник фактично підтвердив, що в день прибуття вагону представниками АТ "Укрзалізниця" не повідомлено митний орган.
Відповідач вказує, що для стягнення плати за користування вагоном має бути встановлена і доведена вина ТОВ "Стар Вей 2019" за затримку вагону на коліях станції, яка за вищенаведених обставин відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 119 Статуту плата за користування вагонами вноситься за час затримки вагонів на станціях призначення з причин, що залежать від вантажоодержувача. Згідно з п. 4 Правил користування вагонами і контейнерами час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх прийняття від вантажовласника. Відповідно до п. 8 Правил зберігання вантажів збір за зберігання сплачується у разі затримки з вини одержувача.
Відповідач також зазначає, що висновок судів у трьох справах (908/2745/24, 908/524/25, 908/1664/25) про ТОВ "Стар Вей 2019" як неналежного відповідача ґрунтується на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи. Позивач лише 17.05.2024 звернувся до ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна" щодо отримання вказівки про подальші дії з вантажем, тобто зі спливом більше двох років, чим порушив норми Статуту залізниць України.
Щодо клопотань позивача про залучення третіх осіб, повернення до підготовчого засідання та перекладу документів, відповідач зазначає, що позивач був обізнаний про кримінальне провадження та накладення арешту на цистерну ще з 2022 року. Загальний доступ в ЄДРСР до ухвали Томаківського районного суду від 07.07.2022 забезпечено 25.07.2022. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2023 відмовлено у передачі цистерни в управління АРМА, тому необхідність залучення його в якості третьої особи відсутня. Платежі, які намагається стягнути залізниця, жодним чином не стосуються Національного агентства. Перелічені в клопотанні документи були подані третьою особою 15.04.2025 і у позивача не виникало перешкод у поданні заперечень щодо перекладу документів.
Відповідач також заявляє окрему підставу для відмови у задоволенні позову - сплив строку позовної давності, передбаченого Статутом залізниць України та Договором перевезення, та просить апеляційний суд застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог. Відповідач просить стягнути з АТ "Українська залізниця" витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "БОНДАСТ" подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги АТ "Українська залізниця" та вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025 у справі № 908/524/25 залишити без змін, посилаючись на наступне.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 24.02.2025 у справі № 908/2745/24 переглянуто судом апеляційної інстанції (постанова Центрального апеляційного господарського суду від 13.08.2025) та судом касаційної інстанцій (ухвала Верховного Суду від 19.11.2025) і залишено без змін.
Відтак, у справі № 908/2745/24 рішення суду набуло законної сили і у відповідності до положень ч. 4 ст. 75 ГПК України має преюдиційне значення при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі сторони, стосовно яких встановлено ці обставини, тобто для справи № 908/524/25, в якій здійснюється апеляційний розгляд. 
Під час розгляду цієї справи позивач фактично посилається на ті обставини, яким вже надана правова оцінка, тільки за інший період, з 01.06.2024 по 01.12.2024.
Відповідно до обставин справи договірні взаємовідносини щодо перевезення вагону № 50749100 з вантажем станом на 2022 рік були лише між АТ "Українська залізниця" та ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна".
Проте, 29.04.2022 завантажений вагон № 50749100 прибув станцію Порт-Велике Запоріжжя без перевізного документа, що підтверджується самим позивачем в позовній заяві та апеляційній скарзі
Отже, з 04 червня 2022 року по теперішній час вагон № 50749100 з розчинником багатофункціональним знаходиться на відповідальному зберіганні представника станції Порт Велике Запоріжжя. Відомостей про визначення правоохоронними органами іншої відповідальної особи матеріали справи не містять.
Відтак, нарахування за зберігання вантажу на коліях станції мають відшкодовуватися за рахунок державного бюджету, а витрати за користування вагоном не підлягають стягненню з Відповідача, оскільки наливний вантаж перебував у цистерні № 50749100, на яку також було накладено арешт і яка також перебуває на відповідальному зберіганні працівника станції Порт Велике Запоріжжя.
За наведених вище обставин зазначене є неможливим, оскільки ТОВ "Стар Вей 2019" та ТОВ "Бондаст" не є відповідальними за прибуття вагону № 50749100 з наливним вантажем без документів, за затримку вагону на коліях станції Порт Велике Запоріжжя, арешт майна та іншими пов`язаними з цим обставини.
29 квітня 2022 року цистерна з наливним вантажем прибула на ст. Порт Велике Запоріжжя, як зазначає позивач, без перевізних документів.
В даному випадку вагон № 50749100 з вантажем не передавався вантажовласнику, не передавався і не перебував у користуванні Відповідача, тому відсутні підстави для нарахування плати за користування вагоном і стягнення її з ТОВ "Стар Вей 2019".

19.02.2026 від позивача - АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" було подано заперечення про стягнення витрат на правничу допомогу, в якому позивач просить відмовити ТОВ "Стар Вей 2019" у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн, а у разі задоволення - зменшити суму витрат до 1 грн. Позивач зазначає, що витрати на правничу допомогу є суттєво завищеними, не відповідають рівню складності справи, наданий додаток № 2 до договору про надання правової допомоги не містить детального опису витраченого часу виконаних робіт, а лише загальні назви юридичних послуг та їх вартість. Позивач також вказує, що відзив на апеляційну скаргу у справі № 908/524/25 є спорідненим з процесуальним документом у справі № 908/2745/24, поданим тим самим адвокатом Середа А. А., що зневільовує обґрунтованість стягнення правничої допомоги. Позивач посилається на постанови Верховного Суду від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15, від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20, постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, а також на рішення ЄСПЛ у справах "Баришевський проти України", "Лавентс проти Латвії" та інших. Крім того, позивач зазначає про стратегічне значення АТ "Укрзалізниця" для економіки та безпеки держави, тяжкий фінансовий стан підприємства в умовах воєнного стану.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Стефанів Т. В. (доповідач), судді - Кучеренко О. І., Демчина Т. Ю.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025 у справі № 908/524/25. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2026 призначено справу № 908/524/25 до розгляду в судовому засіданні на 25.02.2026 о 12 год. 00 хв. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.02.2026 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАР ВЕЙ 2019" про участь у судовому засіданні 25.02.2026 о 12 год. 00 хв. в режимі відеоконференції по розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025 у справі № 908/524/25.
25.02.2026 в судовому засіданні було оголошено перерву до 04.03.2026 о 10 год.00 хв.
У судовому засіданні 04.03.2026 колегією суддів оголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) у справі.

Встановлені судом обставини справи.
19.02.2022 на станцію Харків-Сортувальний Південної залізниці за накладною від 17.02.2022 № 32157619 зі станції Белгород РЖД прибував вагон № 50749100 з вантажем "Розчинники непоіменовані в алфавіті", на адресу ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна".
Перевізні документи для митного оформлення були передані в Харківську митницю.
У зв`язку з початком військової агресії Російської Федерації проти України з 24.02.2022, обстрілів та пошкодженням інфраструктури, станція Харків Сортувальний не мала можливості повноцінно працювати, Харківська митниця закрила свою діяльність.
З метою уникнення небезпечної ситуації, за заявою ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна", вагон № 50749100 переадресований 22.04.2022 на нову станцію призначення Порт-Велике Запоріжжя Придніпровської залізниці, на адресу нового одержувача ТОВ "Стар Вей 2019", що підтверджується наказом про переадресування від 22.04.2022 №832.
На момент здійснення переадресування комплект перевізних документів від 17.02.2022 № 32157619 залишився в Харківський митниці. Митні операції по відправленню/прибуттю вагона Харківською митницею не оформлені.
29.04.2022 завантажений вагон № 50749100 прибув на станцію Порт-Велике Запоріжжя Придніпровської залізниці.
Згідно з вимогами п. 1 Правил видачі вантажів, про прибуття вантажу залізницею повідомлено ТОВ "Стар Вей 2019" 29.04.2022 о 12-30 год., що підтверджується записом в Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2.
Вагон № 50749100 прибув на станцію Порт-Велике Запоріжжя без перевізного документа, про що станцією призначення складено комерційний акт від 29.04.2022 СМГС №460804/6 із зазначенням про складений акт загальної форми попутної станції Основа Південної залізниці від 22.04.2022 №1128. Комерційний акт від 29.04.2022 СМГС №460804/6 підписаний представниками перевізника та ТОВ "Стар Вей 2019" Польща С. О.
На заміну оригіналу накладної від 17.02.2022 № 32157619 станцією Порт-Велике Запоріжжя складена накладна "Взамін втраченої", про що зроблено відмітку у цій накладній 29.04.2022.
Вагон №50749100 було затримано на коліях станції призначення Порт-Велике Запоріжжя з 12-30 год. 29.04.2022 в очікування митного оформлення, що підтверджується актом загальної форми ГУ-23 на початок затримки від 29.04.2022 №95, який підписаний представниками станції і представником ТОВ "Стар Вей 2019" Польща С. О. 
Враховуючи викладене, позивач вважає, що за Правилами перевезень в контексті перевізних документів саме ТОВ "Стар Вей 2019" (відповідач) є вантажоодержувачем.
Позивач вказує, що за угодою між одержувачем і станцією вагони (контейнери) можуть подаватися без попереднього повідомлення (ст. 42 Статуту).
Одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом (ст. 46 Статуту).
Навіть у разі прибуття вантажу на адресу одержувача, поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом та ін.), останній зобов`язаний прийняти такий вантаж від станції на відповідальне зберігання (ч. 1 ст. 47 Статуту). Після прибуття на станцію призначення вантажу всю відповідальність перед залізницею щодо цього перевезення несе одержувач (ст. 125 Статуту).
На підставі наведених норм з моменту затримки завантаженого вагона на коліях станції позивачем було нараховано з 29.04.2022 і стягнуто платежі з особового рахунку ТОВ "Стар Вей 2019" по узгоджених вантажовласником первинних документах, а саме: 
- плату за користування вагонами за період з 29.04.2022 по 08.07.2022 на загальну суму 43712,60 грн., з урахуванням ПДВ 52454,60 грн., по відомостях плати ф. ГУ46;
- збір за зберігання вантажу за період з 30.04.2022 по 31.05.2022 на суму 25151,40 грн., з урахуванням ПДВ 30181,68 грн., по накопичувальній картці №27060085.
Також відповідачу було нараховано збір за зберігання вантажу за період з 30.04.2022 по 31.05.2022 на суму 25 151,40 грн., з урахуванням ПДВ 30181,68 грн., котрий нараховано та сплачено ним по накопичувальній картці № 27060085, так як вона узгоджена представником відповідача електронним цифровим підписом. Картка долучена до позовної заяви.
Листом від 30.06.2022 ТОВ "Стар Вей 2019" повідомило Регіональну філію "Придніпровська залізниця" та Запорізьку дирекцію залізничних перевезень про неможливість нарахування з червня 2022 року плати за зберігання вантажу та за використання вагону, оскільки здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 62021080010000052, накладено арешт на вагон №50749100 з вантажем, а ТОВ "Бондаст" відмовляється компенсувати витрати товариству послуги залізниці.
У подальшому ТОВ "Стар Вей 2019" відмовлялося підписувати відомості плати за користування вагоном № 50749100 та накопичувальні картки щодо зберігання вантажу.
За період з 08.07.2022 по 01.06.2024 затримки вагона №50749100 на коліях станції призначення Порт-Велике Запоріжжя нараховані платежі на суму 1975691,52 грн., а саме:
- плата за користування вагонами за відомостями плати за користування вагонами ф.ГУ-46 №28069001, №28069002 на загальну суму 684761,40 грн., а з урахуванням ПДВ - на суму 821713,68 грн. Плата за користування вагоном розрахована на підставі акту загальної форми ГУ-23 від 29.04.2022 №95. 
- збір за зберігання вантажів по накопичувальних картках ф. ФДУ-92 №28069001, 28069002 на загальну суму 960763,37 грн., а з урахуванням ПДВ - на суму 1152916,04 грн. Збір за зберігання ватажу нарахований на підставі акту загальної форми ГУ-23 від 29.04.2022 №95; 
- збір за маневрову роботу по накопичувальній картці ф. ФДУ-92 №28069001 на загальну суму 884,50 грн., а з урахуванням ПДВ - на суму 1061,40 грн. Збір за маневрову роботу нарахований на підставі акта загальної форми ГУ-23 від 21.06.2022 №30, яким засвідчено виконання зважування вагона №50749100 на вагонних вагах ПрАТ "Укррічфлот", на підставі звернення заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі В.Чечетова (вхідний номер від 20.06.2022 №Н-359/13). 
Від підписання відомостей плати ф. ГУ-46 №28069001, №28069002, накопичувальних карток №28069001, 28069002 представник ТОВ "Стар Вей 2019" відмовився, про що складено акт загальної форми ГУ-23 від 05.07.2024, який підписаний представниками станції і директором ТОВ "Стар Вей 2019" Ушаковою К. В.
Зазначені обставини встановлені рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.02.2025 у справі № 908/2745/24 за участю тих самих учасників спору, яке набрало законної сили, тому не підлягають доведенню знову при розгляді даної справи в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України.
Так, Акціонерне товариство "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" зверталося до Господарського суду Запорізької області з позовом у справі № 908/2745/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАР ВЕЙ 2019" плати за користування вагонами, збору за зберігання ватажу, збору за маневрову роботу в загальному розмірі 1975691,52 грн. на підставі договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №45-42746443/2020-002.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.02.2025 у справі №908/2745/24 за позовом Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАР ВЕЙ 2019", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Бондаст", у задоволенні позову відмовлено.
Суд у справі № 908/2745/24 встановив, що відповідач не є отримувачем вантажу по документам, не є власником рідини в цистерні №50749100, не користується вказаним вагоном, який до того ж не перебуває у безпосередньому розпорядженні відповідача. Водночас, відсутня будь-яка вина відповідача в довготривалому перебуванні (простої) вагона-цистерни з вантажем - розчинником багатофункціональним на території станції Порт Велике Запоріжжя. ТОВ "Бондаст", яке є власником вантажу, компенсувало ТОВ "Стар Вей 2019" оплату провізних платежів та зборів стосовно цистерни № 50749100 з вантажем (станом на червень 2022 року), на підтвердження чого суду надані виписки по рахунку ТОВ "Стар Вей 2019" за червень 2022 року, рахунку-фактури від 08.06.2022, акту здачі-приймання робіт. В подальшому, у зв`язку із накладенням арешту на цистерну №50749100 з розчинником багатофункціональним, неможливістю митного оформлення вантажу, а відтак неможливістю безпосередньо використовувати його (розпоряджатися ним) з причин, що не залежали від ТОВ "Бондаст", товариство повідомило ТОВ "Стар Вей 2019" про відмову компенсувати витрати послуг залізниці. ТОВ "Стар Вей", у свою чергу, повідомило Регінальну філію "Придніпровської залізниці" про вказані обставини і просило залізницю не нараховувати платежі за зберігання вантажу, за користування вагоном-цистерною тощо.
Проте залізницею продовжено нарахування платежів за зберігання вантажу в цистерні №50749100 та за користування вагоном, які перебували на відповідальному зберіганні під розпискою у в.о. начальника станції Порт-Велике Запоріжжя Рєус С. Д. в межах кримінального провадження №62022080010000052 від 27.05.2022.
ТОВ "Стар Вей 2019" відмовлялося підписувати відомості плати за користування вагоном №50749100 та накопичувальні картки щодо зберігання вантажу. Разом з цим, у згаданих документах ТОВ "Стар Вей 2019" зазначалося в якості вантажовласника, з чим відповідач не погоджується.
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за №62021080010000052, до ТУ ДБР у м. Мелітополь, Запорізької обласної прокуратури надходили листи з СП "Запорізька дирекція залізничних перевезень" (вих. № ДН-3-02/49 від 30.06.2022, вих. № ДН-3-02/88 від 01.12.2022) про те, що вантаж в цистерні №50749100 знаходиться на коліях станції Порт-Велике Запоріжжя, яка розташована в межах м.Запоріжжя, вантаж є небезпечним, несе загрозу для навколишнього середовища, здоров`ю та життю людей, особливо у період воєнного стану, ракетних обстрілів території міста. Також повідомлялося, що нарахування платежів збільшується в рази, а вагон №50749100 є власним вагоном приналежності Естонії і ситуація, що склалася, унеможливлює повернення вагона його власнику. У зв`язку з наведеним, керівництво структурного підрозділу просило правоохоронні органи вирішити питання про передання вантажу безпосередньо одержувачу вантажу відповідно до перевізного документу, власнику майна (вантажу) - ТОВ "Бондаст" або суб`єкту господарювання, який має можливість забезпечити збереження речового доказу. Втім, зазначені звернення, за наявною інформацією, залишені без належного реагування. Принаймні цистерна №50749100 з вантажем дотепер продовжує перебувати на станції Порт-Велике Запоріжжя.
При цьому, зазначеними листами підтверджується відсутність вини ТОВ "Стар Вей 2019" у простої вагона №50749100 з вантажем на станції Порт Велике Запоріжжя, а також те, що товариство не є вантажоодержувачем та вантажовласником вантажу.
Крім того, після скасування арешту, накладеного на цистерну № 50749100 та рідину у ній, завершення митного оформлення вантажу не було можливим у зв`язку з відмовою залізниці відправити вагон з вантажем на станцію призначення для його розмитнення без сплати платежів за весь час перебування цистерни на станції Порт-Велике Запоріжжя. 
Зазначені обставини підтверджуються листом ТОВ "Стар Вей 2019" від 04.07.2024 на адресу Регіональної філії "Придніпровської залізниці" про відправку (переадресацію) вагона-цистерни №50749100 з вантажем (розчинник багатофункціональний) на станцію Харків-Сортувальний для проведення розмитнення, на який залізниця відповіла відмовою листом від 24.07.2024.
Договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.03.2020, на який посилається позивач, передбачено, що перевезення - це послуга, в процесі якої Перевізник зобов`язується доставити довірений Замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачу).
У той же час, ТОВ "Стар Вей 2019" не надавало до АТ "Укрзалізниця" заяву (заявку, замовлення) про перевезення вантажу - розчинника багатофункціонального в цистерні №50749100 зі ст. Харків Сортувальний до ст. Порт Велике Запоріжжя.
Посилання позивача на пункт 8 Правил переадресування вантажів є безпідставним, бо в даній нормі не зазначено про застосування міжнародних угод або здійснення перевезення в порядку, визначеному зокрема Угодою про міжнародне залізничне вантажне перевезення. Разом з цим, в даній нормі йде мова про вантажі, що перевозяться в міжнародних залізничних сполученнях.
У спірному випадку вагон № 50749100 прибув 19.02.2022 на станцію Харків-Сортувальний на адресу ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна". До Харківської митниці ДМС України подано документи для розмитнення вантажу. В подальшому вагон № 50749100 з вантажем переадресовані на ст. Порт Велике Запоріжжя. Відтак, переадресація вантажу відбулася у внутрішньому сполученні: зі ст. Харків Сортувальний до ст. Порт Велике Запоріжжя. Отже, положення Угоди про міжнародне залізничне вантажне перевезення не можуть бути застосовані до обставин справи № 908/2745/24, а посилання позивача на них є безпідставним.
За фактом прибуття вагону на ст. Порт Велике Запоріжжя, залізницею повідомлено ТОВ "Стар Вей 2019", яке після отримання інформації про вантаж і безпекову ситуацію, погодилося підписати комерційний акт та підтвердило факт прибуття вантажу без документів. ТОВ "Стар Вей 2019" не вважало, не вважає і не є одержувачем вантажу, не є стороною перевезення вагону - цистерни №50749100, не є замовником, вантажовідправником, вантажовласником.
Залізниця не надала ТОВ "Стар Вей 2019" пакет документів, необхідний для прийняття вантажу, його оформлення та розмитнення, а у товариства їх не було і не могло бути, оскільки воно не є власником чи користувачем вагону № 50749100 з вантажем.
Накладна від 17.02.2022 № 32157619 "Взамін втраченої" (про що зроблено відмітку у цій накладній 29.04.2022) створена станцією Порт-Велике Запоріжжя. Тобто сама залізниця визначила ТОВ "Стар Вей 2019" одержувачем вантажу, без відповідних належних документів, без достатнього нормативно-правового обґрунтування, а тому цей документ не може вважатися перевізним документом, який створює зобов`язання для відповідача як вантажоодержувача.
Вантаж у вагоні № 50749100 не перебував у користуванні ТОВ "Стар Вей 2019" чи у безпосередньому розпорядженні, а тривала затримка вагону на станції Порт-Велике Запоріжжя сталася не з вини відповідача.
Окрім цього, заборона митного оформлення, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 62022080010000052 від 27.05.2022, накладення арешту на цистерну і рідину в ній, передання їх на відповідальне зберігання тощо очевидно свідчить про відсутність вини ТОВ "Стар Вей 2019" в довготривалому простої вагону з вантажем на ст. Порт Велике Запоріжжя.
Оплата платежів, що стосуються вагона №50749100, до 30.06.2022 здійснювалася відповідачем за домовленістю із ТОВ "Бондаст" у зв`язку з тим, що вантаж прибув на станцію Порт Велике Запоріжжя для ТОВ "Бондаст", яке є вантажовласником і компенсувало частково суму платежів ТОВ "Стар Вей 2019". Тобто нараховані платежі сплачувалися коштами, які надавалися для цього вантажовласником.
Зазначені обставини з урахуванням наведених Правил та обставин справи виключають можливість стягнення з відповідача нарахованих платежів.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі, яке обґрунтовано тим, що позов був пред`явлений до неналежного відповідача, тому вважав наявними підстави для відмови у позові. 

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025, яким відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАР ВЕЙ 2019" про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу в загальному розмірі 510093,00 грн, пов`язаних із затримкою вагону № 50749100 на станції призначення Порт-Велике Запоріжжя за період з 01.06.2024 по 01.12.2024.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що судовим рішенням у справі № 908/2745/24, яке має преюдиційне значення для розгляду даної справи, встановлено, що відповідач не є власником чи користувачем вагону № 50749100 з вантажем, вина відповідача у затримці вагону № 50749100 відсутня. Позивачем не доведено, що у спірному періоді відповідач набув статусу власника чи користувача вагону та відповідно з`явилися нові підстави для покладання на відповідача обов`язку зі сплати пред`явлених до стягнення платежів.
Апеляційний господарський суд погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, не доказуються повторно під час розгляду іншої справи за участю тих самих осіб.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 24.02.2025 у справі № 908/2745/24 переглянуто судом апеляційної інстанції (постанова Центрального апеляційного господарського суду від 13.08.2025) та судом касаційної інстанцій (ухвала Верховного Суду від 19.11.2025) і залишено без змін.
Відтак, у справі № 908/2745/24 рішення суду набуло законної сили і у відповідності до положень ч. 4 ст. 75 ГПК України має преюдиційне значення при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі сторони, стосовно яких встановлено ці обставини, тобто для справи № 908/524/25, в якій здійснюється апеляційний розгляд. 
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.02.2025 у справі №908/2745/24 встановлено, що ТОВ "Стар Вей 2019" не є вантажоодержувачем вантажу у вагоні №50749100, не є власником зазначеного вантажу, не користується вагоном та він не перебуває у розпорядженні відповідача. Крім того, судом встановлено відсутність вини відповідача у тривалому простої вагона на станції Порт-Велике Запоріжжя. За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про те, що позов було пред`явлено до неналежного відповідача, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог було відмовлено.
Оскільки у даній справі сторони спору є тотожними, предмет позовних вимог фактично є аналогічним та полягає у стягненні платежів за користування тим самим вагоном, а змінено лише період нарахування відповідних платежів, встановлені судом обставини мають преюдиційне значення та не можуть бути переглянуті або доводитися повторно.
Відповідно до статті 908 ЦК України та положень Статуту залізниць України сторонами договору перевезення є відправник вантажу, перевізник та одержувач, зазначений у перевізному документі. При цьому ТОВ "Стар Вей 2019" не подавало заявку на перевезення вантажу, не виступало відправником або одержувачем у первинній накладній та не укладало договору перевезення щодо спірного вантажу. Первинна залізнична накладна №32157619 від 17.02.2022 містила інший пункт призначення та іншого одержувача - ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна". Таким чином, відповідач не набував прав та обов`язків вантажоодержувача у розумінні транспортного законодавства.
Разом з тим станцією Порт-Велике Запоріжжя було самостійно оформлено накладну "взамін втраченої", у якій ТОВ "Стар Вей 2019" було зазначено як вантажоодержувача. Водночас відповідач не подавав заяви про переадресування вантажу, не підтверджував своєї згоди виступати вантажоодержувачем та не отримував оригінали перевізних документів. За таких обставин зазначення відповідача у накладній, оформленій перевізником, не створює для нього будь-яких зобов`язань, оскільки транспортне зобов`язання виникає виключно на підставі волевиявлення сторін перевезення.
Відповідно до статті 614 ЦК України особа не несе відповідальності за порушення зобов`язання, якщо доведе відсутність своєї вини. У даному випадку тривалий простій вагона був спричинений обставинами, що не залежали від відповідача, зокрема втратою перевізних документів, які перебували у Харківській митниці, воєнними діями та припиненням роботи митних органів, здійсненням досудового розслідування у кримінальному провадженні, накладенням арешту на вагон та вантаж, а також переданням зазначених об`єктів на відповідальне зберігання посадовим особам станції.
За таких обставин відповідач об`єктивно був позбавлений можливості здійснити митне оформлення вантажу, отримати його або забезпечити вивезення зі станції.
Матеріали справи також підтверджують, що вагон №50749100 фактично перебував на коліях станції Порт-Велике Запоріжжя, а вантаж і цистерна були передані на відповідальне зберігання виконуючому обов`язки начальника станції. Крім того, саме залізниця зверталася до правоохоронних органів щодо вирішення питання з вантажем. Отже фактичне володіння та контроль над вагоном здійснювалися саме позивачем, а не відповідачем.
Крім того, судом у справі №908/2745/24 встановлено, що власником вантажу є ТОВ "Бондаст", яке до червня 2022 компенсувало відповідачу витрати, пов`язані з перевезенням. Таким чином саме власник вантажу є особою, яка має економічний інтерес у перевезенні та потенційно повинна нести витрати, пов`язані із зберіганням вантажу.
Після скасування арешту відповідач звернувся до залізниці з проханням здійснити переадресування вагона на станцію Харків-Сортувальний для проведення митного оформлення вантажу. Проте залізниця відмовила у здійсненні такого переадресування без попередньої сплати всіх нарахованих платежів. Таким чином саме дії позивача фактично унеможливили врегулювання ситуації з вантажем, що суперечить принципу добросовісності учасників господарських правовідносин.
З огляду на викладене, з урахуванням преюдиційних обставин, встановлених рішенням суду у справі №908/2745/24, відсутності у відповідача статусу вантажоодержувача, відсутності вини відповідача у простої вагона, перебування вагона під арештом у межах кримінального провадження та фактичного володіння вагоном позивачем, відсутні правові підстави для покладення на ТОВ "Стар Вей 2019" обов`язку зі сплати плати за користування вагоном та збору за зберігання вантажу.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025 у справі № 908/524/25 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025 у справі № 908/524/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 ГПК України.

Повна постанова складена та підписана 11.03.2026.

Головуючий суддя Т. В. СТЕФАНІВ

Суддя О. І. КУЧЕРЕНКО

Суддя Т. Ю. ДЕМЧИНА