С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/11746/26
В справі 760/10259/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина
18 березня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

ІІ. Описова частина
У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - Позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.05.2024 було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Позивач зазначає, що 24.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та Відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 8448634, згідно з яким Відповідачу було надано кредит у розмірі 14.100 грн, а 01.07.2023 між тими ж сторонами було укладено кредитний договір № 100358545, згідно з яким Відповідачу було надано кредит у розмірі 2.600 грн. Обидва кредитні договори укладені в електронній формі.
На підставі Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (із відповідними додатковими угодами) та Договору факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023 права грошової вимоги за вказаними кредитними договорами відступлено на користь Позивача.
ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить стягнути з Відповідача заборгованість у загальному розмірі 59.868,58 грн, з яких:
- за договором про споживчий кредит № 8448634 від 24.05.2023 у розмірі 49.403,58 грн, з яких: 11.844 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 36.149,58 грн - заборгованість за відсотками, 1.410 грн - заборгованість за комісією;
- за кредитним договором № 100358545 від 01.07.2023 у розмірі 10.465 грн, з яких: 2.600 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 7.605 грн - заборгованість за відсотками, 260 грн - заборгованість за комісією;
а також стягнути судовий збір у розмірі 3.028 грн та витрати, пов`язані із забезпеченням доказів, у розмірі 1.514 грн.
При цьому суд зазначає, що у первісній позовній заяві Позивач помилково зазначив первісним кредитором за договором № 8448634 від 24.05.2023 - ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що було виправлено у відповіді на відзив (уточнюючій позовній заяві), де Позивач зазначив, що первісним кредитором за обома договорами є ТОВ «Мілоан».

Відповідач через свого представника - адвоката Доценка Олександра Вікторовича подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись, зокрема, на недоведеність факту укладення кредитних договорів в електронній формі; неналежність та недопустимість доказів, поданих Позивачем у формі паперових роздруківок без підписів; відсутність доказів отримання Відповідачем кредитних коштів; відсутність доказів повідомлення Відповідача про зміну кредитора; невідповідність дат договорів факторингу та кредитних договорів; відсутність обґрунтованого розрахунку заборгованості.
Представником Відповідача також подано клопотання про визнання недопустимими доказами паперових роздруківок електронних документів, доданих Позивачем до позовної заяви.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів Відповідача, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, уточнив позовні вимоги щодо первісного кредитора за договором № 8448634.
Також Позивачем подано клопотання про долучення додаткових доказів, зокрема детальних розрахунків заборгованості від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» та копій платіжних доручень на підтвердження перерахування кредитних коштів.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 5 вересня 2022 року № 1519/2-5034/11, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

ІІІ. Мотивувальна частина
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів, поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідно до статті 5 зазначеного Закону електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Відповідно до статей 6, 7 цього Закону для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Відповідно до частини першої статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі.
Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
При вирішенні даної справи суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23 (провадження № 61-4523св25), де Верховний Суд сформулював правову позицію щодо порядку доказування укладення електронного кредитного договору та перевірки достовірності, цілісності і незмінюваності електронних документів.
Зокрема, Верховний Суд зазначив, що питання достовірності, цілісності і незмінюваності змісту електронного кредитного договору є ключовим у справах цієї категорії, оскільки від нього залежить те, чи може цей договір уважатися укладеним у письмовій формі або щонайменше чи можуть окремі його положення вважатися такими, що оформлені саме письмово.
Верховний Суд зазначив, що якщо електронний документ підписаний не за допомогою кваліфікованого електронного підпису (КЕП) чи удосконаленого електронного підпису (УЕП), а за допомогою будь-якого іншого електронного підпису, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, то суд має здійснити окремі процесуальні дії, спрямовані на перевірку цілісності та незмінюваності даних, які в ньому містяться, та з`ясувати: (а) чи направлявся примірник електронного кредитного договору відповідачу на визначену ним електронну адресу або на його акаунт у цій же інформаційно-комунікаційній системі; (б) якщо так, то в якому вигляді він відправлявся (прикріплений файл, посилання на веб-сторінку тощо); (в) чи існує технічна можливість внести зміни до примірника електронного договору після його укладення і направлення відповідачу в односторонньому порядку без його згоди.
Також Верховний Суд вказав, що якщо сторона, яка посилається як на підставу своїх вимог або заперечень на певний електронний договір або окремі його положення, не може довести цілісність і незмінюваність цих положень після укладення відповідного договору, в той час, як інша сторона заперечує факт цілісності і незмінюваності, то відповідні положення договору не можуть бути застосовані. Подібні висновки містяться також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Верховний Суд наголосив, що у разі використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором цей ідентифікатор може бути прикріплений до даних, які ним підписуються, в будь-якій формі і в будь-який спосіб, який надає змогу установити, що за його допомогою були підписані ті чи інші дані саме тією особою, яка в них указана в якості підписувача. Факт поєднання одноразового ідентифікатора з підписаними за його допомогою даними може підтверджуватися тим, що: (а) особа, яка підписала ті чи інші дані, певним чином ідентифікувалася в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, і залишила там свої контактні дані; (б) особа отримала цей ідентифікатор за тими контактними даними, які лишила, і ввела цей ідентифікатор у спеціально відведене поле; (в) ці дії особи були пов`язані саме з її наміром укласти певний договір.
Аналізуючи наявні у справі докази з урахуванням наведеної правової позиції Верховного Суду, суд зазначає наступне.
На підтвердження факту укладення кредитних договорів Позивачем подано до суду паперові копії (роздруківки): договору про споживчий кредит № 8448634 від 24.05.2023, графіку платежів, паспорту споживчого кредиту; договору про споживчий кредит № 100358545 від 01.07.2023, графіку платежів, паспорту споживчого кредиту, заяви на отримання кредиту.
На підтвердження переходу права вимоги Позивачем подано копії витягів з договорів факторингу, акти прийому-передачі реєстрів боржників, витяги з реєстрів боржників до договорів факторингу.
Позивачем також подано з клопотанням про долучення додаткових доказів копії детальних розрахунків заборгованості від ТОВ «Мілоан» та копії платіжних доручень.
Відповідач у відзиві та клопотанні про визнання доказів недопустимими послідовно заперечував факт укладення кредитних договорів та факт перерахування кредитних коштів, ставлячи під сумнів надані Позивачем паперові копії електронних документів.
Суд зазначає, що подані Позивачем на підтвердження укладення кредитних договорів документи - роздруківки договорів про споживчий кредит № 8448634 від 24.05.2023 та № 100358545 від 01.07.2023, графіки платежів, паспорти споживчого кредиту - не містять підписів сторін. Зазначені документи подані виключно у формі паперових копій (роздруківок), які відповідно до частини третьої статті 100 ЦПК України не вважаються письмовими доказами, а є лише однією з форм подання електронного доказу.
Позивач стверджує, що кредитні договори були підписані Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором: договір № 8448634 - ідентифікатором № J71652, договір № 100358545 - ідентифікатором № W94502. Проте ані кредитні договори, ані графіки платежів, ані паспорти споживчого кредиту не містять безпосередньо комбінації цифр та літер одноразового ідентифікатора, яким вони нібито підписані.
Позивачем не подано оригіналів електронних документів, ним не забезпечено можливості перевірки цілісності та незмінюваності електронних документів, на які він посилається. Зокрема, Позивачем не надано суду доступу до інформаційно-комунікаційної системи кредитора для перевірки: факту реєстрації Відповідача в системі та залишення нею контактних даних; факту генерації та надсилання одноразових ідентифікаторів; факту введення одноразових ідентифікаторів Відповідачем; факту направлення примірників електронних кредитних договорів Відповідачу; вигляду, в якому вони відправлялися; наявності чи відсутності технічної можливості внесення змін до примірників електронних договорів в односторонньому порядку.
Інформація про одноразові ідентифікатори міститься лише у реквізитах самих роздруківок кредитних договорів, тобто у документах, достовірність яких поставлена Відповідачем під сумнів. Така інформація, складена самим Кредитором, тобто зацікавленою стороною, за відсутності перевірки достовірності інформаційно-комунікаційної системи кредитора, не може бути достатнім доказом укладення договорів.
Що стосується доказів перерахування кредитних коштів, суд зазначає, що подані Позивачем з клопотанням про долучення додаткових доказів копії платіжних доручень та детальні розрахунки заборгованості від ТОВ «Мілоан» також подані у формі паперових копій. Розрахунки заборгованості підписані ТОВ «Мілоан», тобто складені первинним Кредитором, який є зацікавленою стороною. Відомості про щоденні нарахування та погашення за обома кредитними договорами також є внутрішніми документами ТОВ «Мілоан».
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).
Таким чином, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що Позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт укладення кредитних договорів № 8448634 від 24.05.2023 та № 100358545 від 01.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства, а також не доведено факт перерахування Відповідачу кредитних коштів. Подані Позивачем паперові копії (роздруківки) електронних документів, зміст яких ставиться під сумнів Відповідачем, за відсутності оригіналів електронних доказів та за відсутності можливості перевірки їх цілісності та незмінюваності, не можуть бути взяті судом до уваги відповідно до частини п`ятої статті 100 ЦПК України.
Оскільки Позивачем не доведено основної підстави позовних вимог - факту укладення кредитних договорів та перерахування кредитних коштів, суд не вбачає підстав для задоволення позову, у тому числі вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією.
З огляду на відмову у задоволенні позову суд не вдається до детального аналізу інших аргументів сторін щодо правомірності відступлення права вимоги, дотримання порядку повідомлення Відповідача про зміну кредитора, обґрунтованості розрахунку заборгованості тощо, оскільки ці питання є похідними від встановлення факту укладення кредитних договорів, який Позивачем не доведений.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, судовий збір покладається на Позивача.

IV. Резолютивна частина
Керуючись ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 207, 526, 610, 625, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 83, 89, 95, 100, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд вирішив:
1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити повністю.
2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
3. Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032; код ЄДРПОУ: 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя: