КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №22-ц/824/5912/2026
справа №760/22887/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Желепи О.В., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Чистяковою Тетяною Олександрівною,
та за апеляційною скаргоюстаршого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прилуцької Валерії Анатоліївни на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року, постановлену під головуванням судді Українця В.В., повну ухвалу складено 08 грудня 2025 року,
у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прилуцької Валерії Анатоліївни, заінтересована особа: ОСОБА_1 , -

встановив:
1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У серпні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прилуцької Валерії Анатоліївни.
Вимоги скарги мотивує тим, що у провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 760/28223/24 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей разом з батьком.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року за зустрічним позовом вжито заходи забезпечення позову шляхом визначення часу спілкування батька з малолітніми дітьми та покладення на матір обов`язку передавати дітей батькові у визначений судом час.
30 липня 2025 року представником стягувача подано заяву про відкриття виконавчого провадження до Солом`янського відділу державної виконавчої служби м. Києва за місцем проживання боржника.
Повідомленням від 04 серпня 2025 року старший державний виконавець Солом`янського ВДВС Прилуцька В.А. повернула виконавчий документ без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», посилаючись на пред`явлення виконавчого документа не за місцем виконання.
Мотивуючи своє рішення, державний виконавець зазначила, що виконання ухвали суду в частині побачень дітей із батьком щовівторка і четверга має здійснюватися за адресою навчального закладу, який територіально належить до компетенції Шевченківського ВДВС, а в частині побачень кожного першого і третього тижня місяця - за місцем проживання батька, що відноситься до компетенції Вишневого ВДВС.
Стягувач вважає таке рішення частково необґрунтованим.
Звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії здійснюються за місцем проживання боржника, а право вибору органу державної виконавчої служби належить стягувачу.
Вказує, що фактичне виконання ухвали суду полягає у виконанні боржником обов`язку передати малолітніх дітей батькові, що здійснюється або за місцем проживання боржника ( АДРЕСА_1 ), яке належить до територіальної компетенції Солом`янського ВДВС, або біля навчального закладу, який відноситься до компетенції Шевченківського ВДВС.
При цьому відсутні правові підстави для визначення місцем виконання рішення адреси проживання батька та залучення Вишневого ВДВС, оскільки саме на стадії передачі дітей виникає обов`язок боржника, тоді як подальше перебування дітей у батька не становить предмету виконавчих дій.
Крім того, навчальний процес передбачає канікули, у період яких діти перебувають за місцем проживання матері, що також обумовлює необхідність здійснення виконавчих дій Солом`янським ВДВС.
Відповідно до частин 1-2 статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний здійснювати перевірку виконання рішення у час та місці побачення, а у разі їх невизначеності ? визначати їх самостійно.
Оскільки ухвалою суду не визначено конкретне місце передачі дітей, державний виконавець мав можливість самостійно визначити час і місце виконання рішення та забезпечити його виконання в межах компетенції Солом`янського ВДВС.
З урахуванням положень частини 5 статті 431 ЦПК України та фактичних обставин справи, Солом`янський ВДВС був зобов`язаний прийняти виконавчий документ до виконання та відкрити виконавче провадження.
Мотивуючи наведеним, просить:
- визнати рішення старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прилуцької Валерії Анатоліївни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання незаконним;
- зобов`язати Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти виконавчий документ, а саме ухвалу ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року у цивільній справі №760/28223/24, до виконання, відкрити виконавче провадження та виконувати наступним чином:
• в частині побачень батька з малолітніми дітьми щовівторка і четверга з 14 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., без присутності матері (протягом перерви у навчальному процесі), для чого здійснювати комунікацію з Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);
• в частині побачень батька з малолітніми дітьми кожного першого і третього тижня місяця за місцем проживання батька - з п`ятниці 16:00, після закінчення занять в школі та гуртках, до неділі 19 год. 00 хв., без присутності матері, з метою перевірки виконання боржником зобов`язання суду щодо передачі малолітніх дітей батькові, для чого час та місце побачення визначити державному виконавцю самостійно.
- зобов`язати Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направляти на адресу представника стягувача - адвоката Гаро Г.О. копії документів про вчинення виконавчих дій.
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року скаргу задоволено частково.
Визнано неправомірним повідомлення старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прилуцької Валерії Анатоліївни про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 04 серпня 2025 року.
Зобов`язано посадових осіб Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити дій щодо відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року у справі №760/28223/24.
У задоволенні інших вимог скарги відмовлено.
Задовольнивши частково скаргу, суд першої інстанції визнав незаконним рішення старшого державного виконавця Прилуцької В.А. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, оскільки ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року є виконавчим документом.
Суд зазначив, що боржниця ОСОБА_1 зареєстрована на території Солом`янського району, що територіально належить до юрисдикції Солом`янського ВДВС у місті Києві. Відтак, виконавче провадження мало бути відкритим за місцем проживання боржника, а час і місце передачі дітей могли визначатися державним виконавцем.
Відмовивши у задоволенні вимог скарги про зобов`язання Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направляти на адресу представника стягувача копії документів про вчинення виконавчих дій, суд зазначив, що ухвала суду про зобов`язання старшого державного виконавця вжити дій щодо відкриття виконавчого провадження є підставою для вчинення таких дій (направлення сторонам копій документів про вчинення виконавчих дій) державним виконавцем.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Чистяковою Т.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, неповно встановлені обставини, що мають значення для справи.
Зазначає, що ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року не відповідає вимогам виконавчого документу, які визначені у статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".
Зазначає, що виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій. В ухвалі розмежовано спілкування батька з дітьми щовівторка і щочетверга після закінчення учбового процесу в закладі освіти, а також кожного першого і третього тижня місяця за місцем проживання батька. Скаржниця уважає, що у цьому випадку стягувач мав отримати дві ухвали суду, одну з яких подати згідно частини 3 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" за місцем вчинення таких дій до Шевченківського ВДВС, іншу до Вишневого ВДВС.
Вказує, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року не врегульовано спілкування батька з дітьми під час канікул.
Уважає, що ОСОБА_2 не є суб`єктом, уповноваженим в розумінні закону про виконавче провадження на звернення до суду з такою скаргою, а скаржниця не є боржником у виконавчому провадженні, оскільки ухвала суду визначає лише обов`язки щодо передачі дітей, а апеляційне провадження за скаргою на цю ухвалу триває.
Мотивуючи наведеним, просить ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.
Не погодившись з постановленою ухвалою, 18 грудня 2025 року Солом`янським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність оскаржуваної ухвали, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вказує, що відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень, які зобов`язують боржника вчинити певні дії, здійснюється за місцем вчинення таких дій. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року у справі №760/28223/24 визначено різні місця виконання рішення, а саме: у вівторок і четвер - після закінчення навчального процесу в закладі освіти, та кожного першого і третього тижня місяця - за місцем проживання батька. Заклад освіти - Ліцей №153 м. Києва - розташований у Шевченківському районі міста Києва, а місце проживання батька - у Бучанському районі Київської області. Таким чином, виконання відповідних частин ухвали належить до територіальної компетенції Шевченківського відділу ДВС у місті Києві та Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області відповідно, а не Солом`янського відділу ДВС.
Суд першої інстанції проігнорував зміст виконавчого документа та безпідставно поклав на Солом`янський ВДВС обов`язок виконувати рішення поза межами його територіальної компетенції, фактично зобов`язавши орган ДВС змінити визначене судом місце виконання рішення, що суперечить закону.
Звертає увагу, що посилання стягувача на можливість виконання ухвали під час канікул є необґрунтованими, оскільки ухвала суду не містить положень щодо порядку виконання в цей період та чітко пов`язує виконання з навчальним процесом і місцем проживання батька. Будь-яке розширене тлумачення ухвали є неприпустимим.
Зазначає, що на кожен виконавчий документ стягувач подає окрему заяву про примусове виконання. З урахуванням того, що ухвалою визначено різні місця виконання, стягувач зобов`язаний був отримати окремі виконавчі документи та звернутися до відповідних органів ДВС за місцем вчинення конкретних виконавчих дій. Подання одного виконавчого документа до Солом`янського ВДВС суперечить вимогам територіальної підвідомчості.
Зазначає, що у справах немайнового характеру, які зобов`язують боржника вчинити певні дії, вирішальним є місце вчинення таких дій, визначене судовим рішенням, а не місце проживання боржника. У разі відсутності територіальної компетенції державний виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ без прийняття до виконання, що не є порушенням прав стягувача, а є гарантією дотримання принципу законності.
Отже, дії державного виконавця щодо повернення ухвали є такими, що відповідають Закону України "Про виконавче провадження".
Мотивуючи наведеним, просить ухвалу Солом`янського районного суду міста Києві від 08 грудня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
30 січня 2026 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Гаро Г.О., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на апеляційні скарги.
В обґрунтування відзиву вказує, що не погоджується із доводами апеляційних скарг.
Зазначає, що в межах справи про визначення місця проживання дитини судом постановлено ухвалу про забезпечення зустрічного позову, якою визначено порядок і час спілкування батька з дітьми та покладено на матір обов`язок передавати дітей батькові. Саме ця ухвала підлягала примусовому виконанню.
Заява про відкриття виконавчого провадження подана до Солом`янського відділу ДВС за місцем реєстрації та фактичного проживання боржниці матері дітей, оскільки відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» право вибору між кількома органами ДВС належить стягувачу, а виконавчі дії здійснюються, зокрема, за місцем проживання боржника. Вказує, що обидві адреси проживання боржниці територіально належать до компетенції Солом`янського ВДВС, що обґрунтовує правомірність звернення саме до цього органу.
Посилання державного виконавця на частину 3 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» як на підставу для відмови у відкритті провадження є помилковим, оскільки в цій категорії справ специфіка виконання полягає у забезпеченні побачень та контролі за діями боржника, а не у виконанні одноразової дії в чітко визначеному географічному пункті. Місце фактичної передачі дітей може змінюватися залежно від обставин (навчання, канікули, хвороба, фактичне перебування дітей), а отже, визначення конкретного місця побачення у кожному випадку належить до дискреції державного виконавця відповідно до статті 64-1 Закону та Інструкції з організації примусового виконання рішень.
Зазначає, що державний виконавець має право визначати час і місце побачення з дитиною лише у разі, якщо такі умови не визначені судовим рішенням, а якщо вони визначені - виконання здійснюється в порядку, встановленому судом, при цьому контроль за виконанням покладається саме на виконавця. Водночас виконання такого рішення не може бути формально пов`язане виключно з географічним місцем навчального закладу чи проживання батька, оскільки ключовою фігурою виконання є боржник, який повинен забезпечувати передачу дітей.
Звертає увагу, що звернення до Шевченківського ВДВС здійснене з урахуванням позиції виконавця, підтвердило необґрунтованість відмови Солом`янського ВДВС, оскільки цей орган повернув виконавчий документ, вказавши, що перевірка виконання рішення має здійснюватися державним виконавцем за місцем проживання боржника, а місце побачення визначається виконавцем у межах виконавчого провадження. Таким чином, фактична відмова двох органів ДВС створила ситуацію, за якої виконання судового рішення стало неможливим, що порушує право стягувача на ефективний судовий захист.
Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності у ОСОБА_2 права на подання скарги є безпідставними, оскільки він є стягувачем та безпосередньо заінтересованою особою у виконанні ухвали суду, а відмова у відкритті виконавчого провадження прямо порушує його права та інтереси як батька. Зміна місця проживання батька або боржниці не впливає на правову природу обов`язку матері забезпечувати передачу дітей, оскільки контроль за виконанням цього обов`язку покладено на державного виконавця.
Мотивуючи наведеним, просить у задоволенні апеляційних скарг відмовити, оскаржувану ухвалу залишити без змін.
5. Позиція учасників справи.
В судовому засіданні адвокат Чистякова Т.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримала подану нею апеляційну скаргу, просила суд її задовольнити.
Державний виконавець Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прилуцька В.А. підтримала подану нею апеляційну скаргу, просила суд її задовольнити.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення державного виконавця Прилуцької В.А., адвоката Чистякової Т.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
З матеріалів справи установлено, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2026 року, задоволено заяву представника позивача за зустрічним позовом, представника відповідача за первісним позовом - адвоката Гаро Ганни Олександрівни про забезпечення зустрічного позову у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дітей разом з батьком.
Визначено час спілкування малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 : щовівторка і четверга після закінчення учбового процесу в закладі освіти для перевезення дітей на додаткові заняття з німецької мови до закінчення занять та спілкування перед/після таких занять з 14 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., без присутності матері та кожного першого і третього тижня місяця за місцем проживання батька - з п`ятниці 16:00, після закінчення занять в школі та гуртках, до неділі 19 год. 00 хв., без присутності матері.
Зобов`язано матір дітей - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , передавати малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їх батьку ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з моменту постановлення ухвали та до набрання остаточного рішенням у справі законної сили (а.с. 10-16).
Відповідно до даних відмітки старшого державного виконавця Прилуцької В.А. ухвала суду повернута без виконання на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно даних повідомлення державного виконавця від 04 серпня 2025 року убачається, що ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва, видану 29 липня 2025 року, повернуто стягувачу без виконання. Виконавцем зазначено, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, а саме: фактичним місцем виконання ухвали суду в частині спілкування дітей з батьком щовівторка і четверга є адреса учбового закладу (згідно заяви представника стягувача Ліцей №153, 01135, м. Київ, вул. Вячеслава Чорновола, 37), що територіально належить до компетенції Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). В частині виконання ухвали суду спілкування дітей з батьком кожного першого і третього тижня місяця за місцем проживання батька ( АДРЕСА_3 ) територіально належить до компетенції Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с. 19-20).
14 серпня 2025 року адвокатом Гаро Г.О., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до Шевченківського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) подано заяву про відкриття виконавчого провадження з виконання ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року (а.с. 23-25).
Згідно даних повідомлення державного виконавця від 28 серпня 2025 року убачається, що ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва, видану 29 липня 2025 року, повернуто стягувачу без виконання.
Виконавцем зазначено, що відповідно до статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувану. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.
Відповідно до статті 64-1 Закону виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Вказано, що Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. В ухвалі, яка подана на примусове виконання визначено лише час побачення батька з малолітніми дітьми: "щовівторка і четверга після закінчення учбового процесу в закладі освіти для перевезення дітей на додаткові заняття з німецької мови до закінчення занять та спілкування перед/після таких занять з 14 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., без присутності матері та кожного першого і третього тижня місяця за місцем проживання батька - з п`ятниці 16:00, після закінчення занять в школі та гуртках, до неділі 19 год. 00 хв., без присутності матері". Також, ухвалою зобов`язано боржницю передавати малолітніх дітей їх батьку. В ухвалі зазначено місце реєстрації та проживання боржниці: АДРЕСА_4 , що згідно адміністративно-територіального розподілу вулиць міста Києва до Шевченківського району не відноситься.
Зазначено також, що Законом не надано стягувачу права визначати місце здійснення перевірки побачення з дитиною, натомість чітко визначено, що ця функція покладена на державного виконавця, тобто представник стягувача в своїй заяві про відкриття визначив місце проведення державним виконавцем перевірки виконання рішення суду в Шевченківському районі м. Києва за місцем знаходження учбового закладу дітей, що не передбачено рішенням суду (питання щодо визначення місця перевірки виконання рішення суду здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем).
Окрім того, зазначено, що судом чітко визначено час побачень батька з дітьми та боржника, яка зобов`язана передавати дітей батьку та її місце проживання та реєстрації, а перевірка виконання рішення суду здійснюється у місці, визначеному державним виконавцем (а.с. 47-48).
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Відповідно до частини 3 вказаної статті виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.
Відповідно до частин 1, 2 статті 641 Закону України "Про виконавче провадження" виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
Згідно пункту 5 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.
Сторона виконавчого провадження у разі неможливості з`явитися на призначений час письмово повідомляє про це державного виконавця шляхом подання заяви (клопотання), в якій (якому) зазначає про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною.
Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.
Якщо сторона виконавчого провадження не з`явилася у визначений у виклиці час до державного виконавця та письмово не повідомила державного виконавця про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною, державний виконавець визначає час та (або) місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони виконавчого провадження.
Відхиляючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить із такого.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року не є виконавчим документом, колегія суддів уважає безпідставними.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають, зокрема, ухвали судів у цивільних справах у випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною 5 статті 431 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року суд не лише визначив порядок і час спілкування батька з дітьми, а й поклав на матір обов`язок передавати дітей батькові, тобто встановив чітке, конкретне та примусово виконуване зобов`язання боржника.
Таким чином, зазначена ухвала є належним виконавчим документом у розумінні статей 3, 4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягала прийняттю до виконання органом державної виконавчої служби.
Колегія суддів уважає помилковими доводи апеляційних скарг про те, що виконавчі дії мали здійснюватися виключно за місцем навчального закладу дітей та за місцем проживання батька.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться, зокрема, за місцем проживання боржника, а право вибору між кількома органами державної виконавчої служби належить стягувачу.
Частина 3 статті 24 цього Закону передбачає, що виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється за місцем вчинення таких дій.
Разом із тим, у справах про встановлення побачення з дитиною специфіка виконання рішення полягає не у здійсненні одноразової дії у фіксованому географічному пункті, а у тривалому контролі за поведінкою боржника щодо виконання ним покладеного обов`язку, що прямо випливає зі змісту статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».
Обов`язок, покладений ухвалою суду, полягає у передачі дітей матір`ю батькові, а не у перебуванні дітей у конкретному місці після такої передачі. Саме момент передачі дітей і є виконавчою дією, що підлягає контролю з боку державного виконавця.
Оскільки боржник (мати дітей) проживає та зареєстрована на території Солом`янського району міста Києва, що відноситься до компетенції Солом`янського відділу ДВС, подання виконавчого документа саме до цього органу є правомірним та узгоджується з вимогами частини 1 статті 24 Закону.
Посилання скаржників на частину 3 статті 24 Закону як на безумовну підставу для повернення виконавчого документа є помилковим.
Із аналізу статті 641 Закону України «Про виконавче провадження» убачається, що виконання рішень про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень та перевірці їх виконання державним виконавцем, а не у здійсненні виконавчих дій у фіксованому місці.
Крім того, закон прямо передбачає, що у разі невизначеності часу та місця побачення або необхідності їх конкретизації державний виконавець має право визначати їх самостійно, що свідчить про дискреційні повноваження виконавця у цій категорії справ.
Таким чином, саме Солом`янський ВДВС був зобов`язаний відкрити виконавче провадження та у його межах визначити порядок, час і місце здійснення виконавчих дій.
Щодо тверджень про отримання двох виконавчих документів та звернення стягувача до двох виконавчих служб, колегія суддів вказує, що такі твердження є юридично необґрунтовані та не відповідає положенням Закону України "Про виконавче провадження", оскільки у цій справі такі дії суперечили б принципам ефективності виконання судових рішень та правової визначеності, гарантованим статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 1291 Конституції України.
Твердження ОСОБА_1 про те, що вона не є боржницею, а ОСОБА_2 не має права на звернення до суду із скаргою відхиляються колегією суддів як необґрунтовані, оскільки ухвалою суду встановлено обов`язок матері передавати дітей батькові, саме ОСОБА_2 є стягувачем у цьому виконавчому провадженні та має процесуальне право на оскарження дій і рішень державного виконавця.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.
Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Чистяковою Тетяною Олександрівною, залишити без задоволення. 

Апеляційну скаргустаршого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прилуцької Валерії Анатоліївни залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 21 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова