КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2026 року Київ справа №320/896/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 та провести виплату такої пенсії згідно відомостей про заробітну плату з 02.10.1973 по 01.01.1983, з 01.01.1988 по 31.03.1997, починаючи з 21.06.2011 (дата призначення пенсії) з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату доплати за понаднормовий стаж, розрахунок якого здійснити у відповідності до розміру 1 відсотку встановленої пенсії відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 21.06.2011 (дата виходу на пенсію), з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому з початку призначення пенсії неправильно розраховано її розмір, зокрема, доплату за понаднормовий стаж. Так, у зв`язку із неврахуванням заробітної плати за період роботи з 02.10.1973 по 01.01.1983, з 01.01.1988 по 31.03.1997 розмір пенсії та надбавки за понаднормовий стаж у грошовому виразі є значно меншими. Позовні вимоги просить задовольнити. 
У зв`язку із невідповідністю позовної заяви вимогам процесуального закону, суд ухвалою від 15.01.2025 позов залишив без руху з наданням позивачеві строку для усунення виявлених недоліків.
Ухвалою суду від 19.05.2025 продовжено позивачу на десять днів строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.
Ухвалою суду від 12.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання. У цій ухвалі повідомлено суб`єкта владних повноважень відповідача про наявні в суді матеріали, які підлягають врученню йому як стороні, та про можливість їх отримання лише безпосередньо у суді (згідно із пунктом 12 частини дев`ятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України).
Окрім того, в ухвалі про відкриття провадження вирішено, що питання щодо дотримання строку звернення до суду, із урахуванням повідомлених у клопотанні обставин буде вирішено під час ухвалення рішення. 
За змістом відзиву від 26.06.2025 відповідач позовні вимоги не визнає та у задоволенні позову просить відмовити. Обґрунтовуючи викладені заперечення щодо заявлених позивачем вимог, відповідач обмежився інформацією щодо розміру пенсії та її складових, а також загальним посиланням на проведення розрахунків у встановленому законом порядку та розмірі. 
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та одержує пенсію за віком на пільгових умовах (за Списком № 2) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.06.2011.
Страховий стаж становить 34 роки 10 місяців 15 днів. 
Коефіцієнт стажу — 0,34833. 
Стаж враховано з 02.10.1973 по 31.03.2021.
Заробітна плата визначена за періоди з 01.01.1983 по 31.12.1987 та з 01.03.2001 по 30.06.2011. Осучаснена середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачені страхові внески, застосована в розмірі - 7994,47, індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі становить 1,92507.
Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складає 5389,91 грн (7994,47 Ч 1,92507).
Розмір пенсії позивача за віком з 01.04.2024 становить 5573,26 грн, з яких: 5360,77 грн розмір пенсії за віком (15389,91 х 0,34833); 212,49 грн доплата за понаднормовий стаж (за 9 років).
12.11.2024 позивач звернувся із заявою до відповідача про перерахунок та виплату невиплаченого пенсійного забезпечення з урахуванням всього середньомісячного заробітку за весь загальний трудовий понаднормовий стаж у відповідності до розміру 1 відсотку встановленої пенсії.
Листом від 03.12.2024 відповідач повідомив, що пенсія розрахована належним чином.
Так, згідно із записами трудової книжки позивача:
- 02.10.1973 - 21.10.1974 - робота слюсарем на Київському авіаційному заводі;
- 09.11.1974 - 22.11.1976 - проходження служби у Радянській армії;
- 27.01.1977 - 25.02.1982 – робота у цеху Державного підприємства «Антонов» «Серійний завод «Антонов» збиральником-клепальником;
- 25.03.1982 - 31.03.1997 - прийнятий в порядку переведення на посаду збиральника-клепальника до Новосибірського авіаційного заводу імені В.П. Чкалова.
Відомості про роботу у період 27.01.1977 - 25.02.1982 у філії Державного підприємства «Антонов» «Серійний завод «Антонов» підтверджується довідкою цього підприємства. Відомості про заробітну плату у цій довідці відсутні. 
Період роботи 25.03.1982 - 31.03.1997 у Новосибірському авіаційному заводі імені В.П. Чкалова підтверджується довідкою № 106 та іншими довідками цього підприємства.
Довідка Новосибірського авіаційного виробничого об`єднання В.П. Чкалова від 20.11.2009 містить відомості про заробітну плату позивача за 1983 – 1987 роки, а довідка цього ж підприємства від 17.11.2011 містить відомості про заробітну плату за 1984 – 1988 роки.
Згідно із розрахунком пенсії позивача, розмір заробітної плати за 1983 – 1987 роки, який зазначений у вищенаведених довідках, зарахований до обрахунку пенсії.
Разом із тим, відомості про заробітну плату з 01.01.1988 по 31.12.1988 у сумі 7415,89 згідно із довідкою від 17.11.2011 не зараховані до обчислення пенсії.
Будь-які інші довідки про заробітну плату позивача матеріали справи не містять і позивач про них не зазначає у тексті позову.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.
За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-IV, у редакції на час призначення позивачеві пенсії).
У відповідності до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правління Пенсійного фонду України затвердило Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 № 22-1 (Порядок, у редакції на час призначення позивачеві пенсії).
Підпунктом «б» пункту 7 Порядку визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додається довідка про заробітну плату особи (додаток 1) за період страхового стажу до 01.07.2000, а починаючи з 01.07.2000 індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно із додатком 2, додатком 3. 
Абзацом 1 пункту 17 Порядку перебачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
За нормами абзацу 2 підпункту «в» пункту 38 Порядку орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
З аналізу вищенаведених приписів нормативно-правових актів суд робить висновок, що для врахування заробітної плати (доходу) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року, саме особа, яка звертається за призначенням пенсії, має додати до заяви довідку про заробітну плату установленого зразка. 
Водночас пенсійний орган не має обов`язку по витребуванню довідок про заробітну плату осіб, які звертаються за призначенням пенсії. Натомість, такий орган наділений правом проводити перевірку поданих документів або вимагати їх дооформлення.
Отже, з огляду на встановлені судом обставини, зокрема, врахування заробітної плати позивача з наявних у матеріалах пенсійної справи довідок від 20.11.2009 та від 17.11.2011 за 1983 – 1987 роки позовні вимоги в частині цього періоду є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Вимоги в частині періодів 02.10.1973 – 01.01.1983 та 01.01.1989 – 31.03.1997 задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надавав довідок про заробітну плату за ці періоди.
Водночас заробітна плата позивача з 01.01.1988 по 31.12.1988 у сумі 7415,89 згідно із довідкою від 17.11.2011 відповідачем при призначенні пенсії не врахована, що є протиправним, оскільки інші періоди за цією довідкою враховані, а пенсійним органом не спростовано достовірність цієї інформації.
Щодо вимог в частині збільшення пенсії на 1% за стаж понад 25 років, суд зазначає таке. 
За правилами статті 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. 
За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.
Так, при призначенні пенсії позивачеві нараховано доплату за понаднормовий стаж за 5 років у розмірі 38.20000, що відповідає приписам статті 28 Закону №1058-IV у редакції на час призначення пенсії. На час призначення пенсії позивач мав страховий стаж – 30 років 11 місяців 14 днів, що є більше на 5 років від встановлених 25 років для чоловіків. Сума доплати 1% від 1593,01000 (15,9301 х 5 = 79,6505) перевищує 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком - прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2011 рік» - 764 грн станом на 01.04.2011 ((764 х 1 / 100) х 5 = 38,2).
З огляду на викладене, доплата за понаднормовий стаж розрахована відповідно до статті 28 Закону №1058-IV у редакції на час призначення пенсії і збільшення розміру пенсії не вплине на її розмір з огляду на встановлене цією статтею обмеження. 
Таким чином, позовні вимоги в цій частині є безпідставними.
Водночас на етапі відкриття провадження суд встановив порушення позивачем строку звернення до суду відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України і в ухвалі про відкриття провадження визначив надання оцінки цьому питанню під час розгляду справи.
Так, в ухвалі про залишення позову без руху та в ухвалі про продовження строку усунення недоліків суд звернув увагу позивача на необхідність зазначення поважних обставин, які стали на перешкоді вчасному зверненню до суду із вимогами станом на 21.06.2011.
Обґрунтовуючи обставини звернення до суду 07.01.2025 із вимогами станом на 21.06.2011, позивач посилається на необізнаність щодо порушення його прав до отримання листа-відповіді пенсійного органу від 03.12.2024 на його заяву від 12.11.2024 щодо отримання інформації про розмір пенсії. Окрім того, позивач зазначає, що статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. 
Суд в ухвалі про продовження строку усунення недоліків надав оцінку таким обґрунтуванням та визначив ці обставини такими, які не є підставою для поновлення строку звернення до суду.
Інших обставин для поновлення строку звернення до суду позивач не зазначив.
Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).
Аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що законодавець передбачив, що в разі, якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі й встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. При цьому позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. 
Позивачем не доведено того факту, що він не міг дізнатися про правильність нарахованих сум пенсії у період з 21.06.2011 (дата призначення пенсії) по 03.12.2024 (надання листа-відповіді пенсійним органом).
Натомість отримання протягом 13 років пенсійної виплати і невчинення жодних дій по з`ясуванню інформації щодо правильності розрахунку цієї виплати свідчить про байдуже ставлення до своїх прав.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).
У практиці Верховного Суду, а саме - в постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, сформовано такі висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, зокрема щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України у спорах цієї категорії.
Так, у згаданому рішенні зазначено таке. «…Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатись про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів…
Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання позивачем листа відповідача від 08.11.2019 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року». 
Крім того, суд відхиляє повідомлені позивачем обставини, що адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком, оскільки у силу вимог статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
При цьому буквальний зміст цієї норми пенсійного законодавства імперативно визначає, що саме нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, а не строки звернення до суду.
Доказів того, що позивачеві була нарахована відповідачем сума пенсії, що охоплюється предметом спору, починаючи з 21.06.2011, та не виплачена з вини відповідача позивачу, матеріали справи не містять.
Відтак, суд не знаходить підстав для поновлення строку звернення до суду із вимогами за період з 21.06.2011 по 11.11.2024 (дата, яка передує дню звернення із заявою про перерахунок пенсії).
За правилами частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України - якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, позовна заява в частині періоду з 21.06.2011 по 11.11.2024 підлягає залишенню без розгляду. 
Разом із тим, суд встановив порушення прав позивача в частині неврахування до обчислення розміру пенсії заробітної плати з 01.01.1988 по 31.12.1988 у сумі 7415,89 згідно із довідкою від 17.11.2011.
З огляду на встановлені обставини в частині протиправного неврахування заробітної плати за названий період, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у вигляді зобов`язання пенсійного органу врахувати заробітну плату позивача з 01.01.1988 по 31.12.1988 у сумі 7415,89 згідно із довідкою від 17.11.2011 до обчислення розміру пенсії, починаючи з дати звернення за перерахунком пенсії – 12.11.2024.
За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Стосовно розподілу витрат на правничу допомогу, то він буде здійснений після надання доказів, передбачених статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Сплачений позивачем судовий збір у сумі 2422,80 грн підлягає частковому стягненню з відповідача у пропорційному розмірі до задоволених вимог – 1211,20 грн, що відповідає приписам частини третьої статті 139 Кодексу. 
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати позивача з 01.01.1988 по 31.12.1988 у сумі 7415,89 згідно із довідкою від 17.11.2011 для обчислення розміру пенсії, починаючи з 12.11.2024. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати з 01.01.1988 по 31.12.1988 у сумі 7415,89 згідно із довідкою від 17.11.2011, починаючи з 12.11.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ 22933548; місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок). 
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в частині вимог за період з 21.06.2011 по 11.11.2024 – залишити без розгляду. 

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.