Справа № 185/14433/25
Провадження 1-кп/185/247/26 

В И Р О К 
іменем України
13 березня 2026 року м. Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №62025170030020465 від 03 жовтня 2025 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця 
смт Широке Широківського району Дніпропетровська область, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, на посаді помічник начальника військового наряду (гранатометника) 2 відділення 2 патрульного взводу 1 патрульної роти 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, військовому званні «солдат», раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого – ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),
захисника – ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
установив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_3 вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, за таких обставин.
Солдат  ОСОБА_3  будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її на посаді помічника начальника військового наряду (гранатометника) 2 відділення 2 патрульного взводу 1 патрульної роти 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 03 жовтня 2025 року, приблизно о 00 год. 10 хв, перебуваючи на командно-спостережному пункті ротної групи 23 оброгп, біля н.п. Василівка, Межівської територіальної громади, Синельниківського району, Дніпропетровської області, відкрито відмовився виконати наказ командира ротної групи 23 оброгп в оперативному підпорядкуванні командира 4 боп 3 броп, який йому був доведений командиром ротної групи 23 оброгп підполковником ОСОБА_6 , а саме до 23:00 03.10.2025 провести ротацію та приступити до цілодобового бойового чергування на ВП «МАГА» 4 боп 3 броп та виконувати завдання в смузі їх відповідальності, з метою ведення оборонних дій на ВП «МАГА» південна околиця н.п. Молодецьке Донецької області та стійко утримувати вогневу позицію, не допущення її втрати. Продовжувати нарощення фортифікаційного обладнання вогневої позиції в інженерному відношенні.
Відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 передбачена ч. 4 ст. 402 КК України.
Позиція сторін кримінального провадження
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на посаді помічника начальника військового наряду (гранатометника) 2 відділення 2 патрульного взводу 1 патрульної роти 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відкрито відмовився виконати наказ командира ротної групи 23 оброгп в оперативному підпорядкуванні командира 4 боп 3 броп, який йому був доведений командиром ротної групи 23 оброгп підполковником ОСОБА_6 . З наказом був ознайомлений та повідомлений про кримінальну відповідальність за відмову від виконання наказу. Відмовився виконувати наказ через незадовільний стан свого здоров`я та через морально-психологічний стан.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 за обставин, визнаних судом доведеними, підтверджується показаннями свідків, які були допитані під час судового розгляду, сукупністю досліджених письмових.
Допитана в судовому засіданні відповідно до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_7 пояснила, що є офіцером-психологом 3-го патрульного батальйону, молодший сержант. 03.10.2025 о 00:10 було віддано бойовий наказ, окрім інших, солдату ОСОБА_3 . Подія відбувалася на КСП ротної групи в селі Василівка Дніпропетровської області. Наказ був доведений чітко та однозначно, без подвійного трактування, і тривав орієнтовно 10 хвилин. Військовослужбовців двічі перепитали, чи підтверджують вони свою відмову. Бойовий наказ віддавав підполковник ОСОБА_6 . До неї як до психолога ОСОБА_3  щодо свого психологічного чи емоційного стану не зверталися. Під час оголошення наказу були присутні фельдшер 4-го патрульного батальйону, головний сержант ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , свідок та ще два військовослужбовці. Військовослужбовці були забезпечені необхідним спорядженням. Жодних скарг щодо відпусток чи сімейних обставин від ОСОБА_3  не надходило.
Допитана в судовому засіданні відповідно до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_8 , зазначила, що проходить військову службу на посаді фельдшера 4-го патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національна гвардія України. 03.10.2025 близько 01:00 у населеному пункті АДРЕСА_2 , солдату ОСОБА_3 було віддано бойовий наказ висунутися на позицію та виконувати бойові завдання. ОСОБА_3 відмовився від його виконання, посилаючись на морально?психологічний та фізичний стан. Згідно з рішенням військово?лікарської комісії він був визнаний придатним до служби, активних скарг на момент віддання наказу не висловлював. Зауважень до медичної документації не встановлено. Відмова була чіткою, зафіксована на відео майором ОСОБА_9 у присутності командира ротної групи, офіцера?психолога, свідка та інших військовослужбовців
Допитаний в судовому засіданні відповідно до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_9 , зазначив, що проходить військову службу на посаді заступника командира 4-го патрульного батальйону по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 Національна гвардія України ( НОМЕР_2 окрема бригада з охорони громадського порядку). 02.10.2025 року до ротної групи надійшло бойове розпорядження командира НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення щодо залучення особового складу до несення служби на вогневих позиціях. Вогнева позиція знаходилася на південній околиці населеного пункту Молодецьке, на лінії бойового зіткнення з противником. Завдання полягало у стійкому утриманні позиції, недопущенні її втрати, а також нарощуванні фортифікаційного обладнання. Наступальних (штурмових) дій наказом не передбачалося. 03.10.2025 року на командно-спостережному пункті ротної групи у населеному пункті Василівка Синельниківського району Дніпропетровської області бойовий наказ було доведено до особового складу, у тому числі до солдата ОСОБА_3 . Наказ віддавав підполковник ОСОБА_6 . Наказ був сформульований чітко, зрозуміло, без подвійного тлумачення. Перед доведенням наказу військовослужбовців було ознайомлено з відповідними положеннями Кримінального кодексу України щодо відповідальності за відмову від виконання наказу. Кожному було надано текстовий документ наказу для ознайомлення. Солдат ОСОБА_3 власноруч поставив підпис про ознайомлення. Після доведення оперативної обстановки та суті завдання солдат ОСОБА_3 чітко заявив про відмову від виконання наказу. Він зазначав як підставу стан здоров`я та морально-психологічний стан. Відмова була висловлена однозначно. На момент доведення наказу солдат ОСОБА_3 був повністю забезпечений матеріально-технічними засобами, зокрема зброєю, боєприпасами, засобами бронезахисту, індивідуальними засобами захисту та необхідним обладнанням. Під час доведення наказу та фіксації відмови були присутні інші солдати, солдат ОСОБА_3 , психолог, фельдшер батальйону ОСОБА_8 , а також командир ОСОБА_6 . Факт доведення наказу та відмови від його виконання свідком був зафіксований на відеозапис за допомогою мобільного телефону. Підтвердив, що 02.10.2025 року було отримано бойове розпорядження, а 03.10.2025 року доведено бойовий наказ до особового складу, після чого солдат ОСОБА_3 відмовився його виконувати.
Допитаний в судовому засіданні відповідно до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_6 , зазначив, що проходить військову службу на посаді командира 4-го патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національна гвардія України. 03.10.2025 року близько першої години ночі свідком було віддано бойовий наказ військовослужбовцям ротної групи щодо висування на визначену позицію та виконання бойового завдання, а саме — зайняття та утримання вогневої позиції в оборонному бою в районі населеного пункту Молодецьке Дніпропетровської області. Безпосередньо доведення наказу відбувалося у населеному пункті Василівка Синельниківського району Дніпропетровської області. Завдання полягало у висуванні на позицію та її утриманні в обороні. Наступальні (штурмові) дії наказом не передбачалися. Наказ був доведений чітко, зрозуміло, без подвійного тлумачення. Солдат ОСОБА_3 був ознайомлений із текстом бойового наказу, що підтверджується його особистим підписом. Крім того, факт доведення наказу та роз`яснення його змісту зафіксований на відеозаписі, де він підтверджує, що зміст наказу йому зрозумілий. Після доведення наказу солдат ОСОБА_3 відмовився його виконувати. Відмова була висловлена відкрито. Серед причин ОСОБА_3 називав небажання виконувати завдання, посилався на недостатню підготовку, а також зазначав про скарги на стан здоров`я. При цьому жодних медичних довідок або висновків лікарів, які б унеможливлювали виконання завдання, він не надав. За інформацією медичних працівників підрозділу, об`єктивних підтверджень неможливості виконання служби не було. На момент доведення наказу ОСОБА_3 був повністю забезпечений усім необхідним майном та спорядженням для виконання бойового завдання. Під час доведення наказу були присутні: майор ОСОБА_9 , медик підрозділу, психолог ротної групи та троє військовослужбовців, яким доводився наказ, у тому числі солдат ОСОБА_3 . Факт відмови був зафіксований на відео. Підтверджує, що наказ було віддано 03 жовтня 2025 року в нічний час, близько першої години, а відмова від його виконання була однозначною.
В судовому засіданні стороною обвинувачення було заявлено про відмову від подальшого виклику для допиту свідка ОСОБА_10 . 
Крім цього, судом досліджено письмові докази у кримінальному провадженні №62025170030020465 від 03.10.2025, якими підтверджується винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 270 від 22.08.2025 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення солдата запасу ОСОБА_3 , на посаду помічника начальника військового наряду (гранатометника) 2-го відділення 2-го патрульного взводу 1-ї патрульної роти 2-го патрульного батальйону (а.с. 90).
Відповідно до матеріалів щодо відкритої відмови від виконання наказу ОСОБА_3 , долучено:
медичну характеристику, відповідно до якої солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за медичною допомогою не звертався. Дані щодо звернення за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря нарколога відсутні (а.с. 93);
довідкою ВЛК № 2025-0820-1059-4280-3 від 20.08.2025, відповідно до якої ОСОБА_3 придатний до служби на підводних човнах, на надводних кораблях, у морській піхоті, Десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, підрозділах спеціального призначення (а.с. 94);
згідно з відомістю доведення під особистий підпис вимог статей Кримінального кодексу України солдата ОСОБА_3 ознайомлено під особистий підпис щодо відповідальності за вчинення військових злочинів (а.с. 95-96);
відповідно до бойового наказу Командира ротної групи від 23 оброгп в оперативному підпорядкуванні командира 4 боп 3 броп бойове завдання: відповідно до бойового розпорядження командира 4 боп 3 броп НГУ від 21.00 02.10.2025 №10/297/23дск наказано особовому складу ротної групи від 23 оброгп до 23:00 03.10.2025 року бути в готовності провести ротацію та приступити до цілодобового бойового чергування на ВП «МАГА» 4 боп 3 броп та виконувати завдання в смузі їх відповідальності, з метою ведення оборонних дій на ВП «МАГА» південна околиця н.п. Молодецьке та стійко утримувати вогневу позицію, не допускати її втрати. Продовжувати нарощування фортифікаційного обладнання вогневої позиції в інженерному відношенні. З бойовим наказом командира ротної групи від 23 оброгп в оперативному підпорядкуванні командира 4 боп 3 броп солдата ОСОБА_3 ознайомлено під особистий підпис 03.10.2025 (а.с. 97);
відповідно до психологічної характеристики ОСОБА_3 має достатній рівень працездатності, прослідковуються ознаки мінімальної депресії. За психологічною допомогою не звертався (а.с. 98);
відповідно до медичного огляду фельдшера 4 патрульного батальйону в/ч НОМЕР_1 у ОСОБА_3 гострої терапевтичної та хірургічної патології не виявлено (а.с. 99);
відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 302 від 15.09.2025 уважати таким, що приступив до виконання обов`язків за посадами: солдата ОСОБА_3 ( НОМЕР_4 ), за посадою помічника начальника військового наряду (гранатометника) 2-го відділення 2-го патрульного взводу 1-ї патрульної роти 2-го патрульного батальйону, призначеного на посаду наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 11.09.2025 № 58 о/с (а.с. 100);

відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 331 від 01.12.2023 уважати таким, що приступив до виконання обов`язків за посадами: майора ОСОБА_6 ( НОМЕР_5 ) за посадою командира НОМЕР_3 патрульного батальйону, призначеного на посаду наказом командувача НГУ від 24.11.2023 № 255 о/с (а.с. 101);
відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 284 від 03.09.2025 уважати таким, що вибули у службове відрядження: група військовослужбовців, до 3-ї броп, для виконання бойових (спеціальних) завдань, з 03 вересня 2025 року: командира НОМЕР_3 патрульного батальйону підполковника ОСОБА_6 , тимчасове виконання його обов`язків, на час відрядження, прикласти на заступника командира НОМЕР_3 патрульного батальону майора ОСОБА_11 (а.с. 102); 
відповідно до витягу з бойового розпорядження командира 23 оборгп НГ України від 04.09.2025 № 2600 дск, призначено підполковника ОСОБА_6 командиром ротної групи 23 оброги в оперативному підпорядкуванні командира 3 броп (а.с. 103). 
Згідно з протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 03.10.2025 інформація згідно з постановою про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 19 серпня 2025 року з XIAOMI REDMI 9 PRO IMEI 1: НОМЕР_6 IMEI 2: НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_9 вилучено на DVD-R диск «MEDIA» (а.с.106- 107).
Згідно з протоколом огляду від 13.10.2025 року та додатком (відеозапис) відтвореного у судовому засіданні слідчий третього слідчого відділу Територіального управління ДБР, провів огляд DVD-R диску об`ємом 4,7 GB, який має назву «3 жовтня 2025», з додатком до протоколу зняття показань в порядку ст. 245-1 КПК України від 03.10.2025. Огляд проводиться із застосуванням комп?ютера DELL OptiPlex 3070 MI 101440135 та оптичного приводу DVD+RW LG GP60NS60 інв. 111330021. В xoдi огляду вказаного DVD-R диску об?ємом 4,7 GB, на якому наявний напис MEDIA встановлено, що на диску збережено відео-файл з назвою «whatsApp Vidеo 2025-10-03 at 13.16.23» (об?ємом 56,3 МБ). Під час перегляду відеозапису встановлено, що тривалість 05:50 хв на відеозаписі відображені події 03.10.2025, а саме доведення бойового наказу командиром ротної групи 23 оброгп в оперативному підпорядкуванні командра 3 броп ОСОБА_6 до військовослужбовців, окрім інших помічника начальника військового наряду (гранатометник) 2 відділення 2 патрульного взводу 1 патрульної роти 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Час на відео 03:30 ОСОБА_12 після зачитування наказу починає перепитувати у вказаних військовослужбовців чи зрозумілий їм наказ та, чи будуть вони його виконувати, на що військовослужбовці кожний окремо відповідають «Так» наказ зрозумілий, на питання ОСОБА_6 чи відновляються вони (кожний окремо) від виконання наказу, відповіли «Так», причини відмови за станом здоров`я (а.с. 109). 
Згідно з протоколом слідчого експерименту від 28.10.2025 свідок ОСОБА_7 повідомила, що є офіцером-психологом 3-го патрульного батальйону, 03.10.2025 о 00:10 було віддано бойовий наказ солдату ОСОБА_3 та іншим. Подія відбувалася на КСП ротної групи в селі Василівка Дніпропетровської області. Наказ був доведений чітко та однозначно, без подвійного трактування, і тривав орієнтовно 10 хвилин. Військовослужбовців двічі перепитали, чи підтверджують вони свою відмову. Бойовий наказ віддавав підполковник ОСОБА_6 . До свідка як до психолога ОСОБА_3 щодо свого психологічного чи емоційного стану не зверталися. Під час оголошення наказу була присутня фельдшер 4-го патрульного батальйону, головний сержант ОСОБА_8 . Розташування учасників було таким: свідок перебувала поруч із медиком, поряд із ними стояли солдати, окрім інших, солдат ОСОБА_3 . Підполковник ОСОБА_13 знаходився навпроти них. Також був присутній майор ОСОБА_9 , який здійснював відеофіксацію та стояв поруч із командиром батальйону. Щодо можливого незабезпечення військовослужбовців — такої інформації не зафіксовано. Вони були забезпечені майном та необхідним спорядженням, яке перевірялося перед виходом. Особисті речі також проходили перевірку. До того, командування запропонувало додаткову допомогу, зокрема надати власні годинники у разі їх відсутності у військовослужбовців. Жодних скарг щодо відпусток чи сімейних обставин від зазначених осіб не надходило (а.с. 125-126).
Згідно з протоколом слідчого експерименту від 28.10.2025 свідок ОСОБА_9 , повідомив, що проходить службу на посаді заступника командира НОМЕР_3 патрульного батальйону з роботи з особовим складом. У складі ротної групи виконував обов`язки заступника командира з роботи з особовим складом від НОМЕР_8 окремої бригади охорони громадського порядку. У бригаді військову службу проходять, окрім інших, солдат ОСОБА_3 02.10.2025 року отримали бойове розпорядження від 4-го батальйону оперативного призначення 3-ї бригади оперативного призначення Національної гвардії України щодо виділення трьох військовослужбовців для виконання бойових завдань на лінії зіткнення — на вогневій позиції «Ямага», поблизу населеного пункту Молодецьке Донецької області. Ротна група 23-ї ОБрГП перебуває в підпорядкуванні 3-ї бригади (в/ч НОМЕР_9 ). На виконання цього розпорядження було підготовлено трьох військовослужбовців, окрім інших, солдата ОСОБА_3 03.10.2025 о 00:10 їм було доведено бойовий наказ. Наказ віддав підполковник ОСОБА_6 , який виконував обов`язки командира ротної групи. Наказ було оголошено чітко та зрозуміло, без подвійного тлумачення, умови виконання були доведені в доступній формі. Зазначені військовослужбовці від виконання наказу відмовилися, посилаючись на морально-психологічний стан та стан здоров`я. Перед цим кожен із них був оглянутий фельдшером 4-го патрульного батальйону — медиком ротної групи. Суттєвих скарг на стан здоров`я, які могли б перешкоджати виконанню бойових завдань, виявлено не було, що підтверджено відповідним актом медичного огляду. Зазначив, що був безпосереднім свідком віддання наказу. Наказ оголошувався на КСП ротної групи в населеному пункті Василівка Дніпропетровської області. Під час віддання наказу були присутні троє військовослужбовців, окрім інших, солдат ОСОБА_3 . Навпроти них перебували підполковник ОСОБА_13 , два свідки, медик, психолог, а також свідок, який здійснював відеофіксацію на мобільний телефон Redmi 9 Pro.
Після отримання бойового розпорядження 02.10.2025 розпочалася підготовка особового складу до виконання завдання. Вона включала забезпечення озброєнням, екіпіруванням та необхідним спорядженням. Кожен військовослужбовець, в тому числі ОСОБА_3 , був забезпечений бронежилетом, каскою, штатною зброєю, чотирма магазинами та додатковим боєкомплектом (до шести пачок), а також гранатами. Крім того, кожен мав індивідуальну розширену аптечку та пройшов інструктаж у медика щодо порядку її використання. Було видано додаткову провізію, воду та засоби радіозв`язку. У разі потреби додаткове забезпечення озброєнням або засобами зв`язку надається у найкоротші строки. Зазначені військовослужбовці, в тому числі ОСОБА_3 , прибули з військової частини НОМЕР_1 та протягом п`яти днів проходили адаптаційний період. Щоденно їх оглядав фельдшер, надавав необхідну медичну допомогу. Направлень на МРТ не вимагалося. Їм призначали медикаментозне лікування (пігулки, ін`єкції). Відпустка не надавалася. Свідок особисто доводив до них інформацію про те, що після виконання бойових завдань їм буде надано щонайменше п`ять вихідних днів. Рапортів на відпустку від зазначених військовослужбовців свідок не отримував. Попри усні скарги на стан здоров`я, суттєвих підстав, що унеможливлювали б виконання бойових завдань, встановлено не було. Усі мали висновок ВЛК «придатний до військової служби». До цього часу вони перебували у пункті постійної дислокації та до виконання бойових завдань не залучалися — це мало бути їх перше направлення для виконання бойових завдань (а.с. 127-128).
Матеріалами службового розслідування за фактом відкритої відмови від виконання наказу солдатом ОСОБА_3 (а.с. 129-178).
Суд зауважує, що оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення. Самі по собі процесуальні рішення, такі як постанови і доручення, ухвалені під час досудового розслідування, витяги з ЄРДР, рапорти та інші документи, що складаються в ході досудового розслідування, самі по собі не є доказами у розумінні ст. 84 КПК України, тобто фактичними даними, що підтверджують обставини справи, і не можуть оцінюватися з погляду допустимості, оскільки не є доказами у значенні статті 84 КПК, а тому  не кладуться в основу висновків суду.
Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого
Аналізуючи безпосередньо досліджені докази в судовому засіданні, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, доходить висновку, що такі докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не суперечать між собою, що свідчить про доведеність вини обвинуваченого  ОСОБА_3 , «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
Безпосереднім об`єктом злочину є установлений порядок підлеглості.
З об`єктивної сторони це кримінальне правопорушення вчиняється шляхом відкритої відмови виконати наказ начальника (непокори) або в іншому умисному невиконанні наказу.
Згідно зі ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир має право віддавати накази та розпорядження, а підлеглий зобов`язаний їх виконувати сумлінно, точно та у встановлений строк, крім випадків віддавання явно злочинного наказу та розпорядження. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. Непокора є небезпечним військовим злочином, який посягає на встановлений порядок підлеглості та військової честі й породжує неорганізованість та безладдя у військових частинах, негативно позначається на боєготовності та боєздатності військових формувань.
Відповідно до п. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, начальник має право віддавати підлеглому накази й зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
За приписами п. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Під наказом розуміється одна з форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. Наказ завжди має бути конкретним.
Наказ (розпорядження) - це обов`язкова для виконання вимога командира (начальника) про вчинення або невчинення підлеглим певних дій по службі, який віддається письмово, усно або іншим способом. Він може бути звернений до одного або до групи військовослужбовців і має за мету досягнення конкретного результату (зробити щось, не робити чогось). Підлеглий не повинен обговорювати наказ начальника. Згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України відповідальність за наказ несе начальник, який його віддав.
Відкрита відмова від виконання наказу визначає найбільш зухвалу форму невиконання. При такій непокорі підлеглий у категоричній формі усно або письмово заявляє, що він виконувати наказ не буде. Підлеглий також може мовчки демонстративно вчиняти дії, які свідчать про те, що наказ виконуватись не буде. Відмова може бути заявлена віч-на-віч або прилюдно.
Непокору слід вважати закінченим злочином з моменту відкритої відмови виконати наказ або з моменту навмисного його невиконання незалежно від настання наслідків.
На підставі вищевикладеного, суд кваліфікує дії  ОСОБА_3  за ч. 4 ст. 402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
Обставиною, яка пом`якшує покарання  ОСОБА_3  відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання  ОСОБА_3  відповідно до вимог, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.
Мотиви призначення покарання
Покарання є засобом примусу, що забезпечується силою державної влади в межах закону, є ефективним засобом забезпечення виконання кожною особою конституційного обов`язку неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Мета покарання є кара засудженого, яка повинна відповідати принципу справедливості; виправлення засудженого - такі зміни його особистості, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття; запобігання вчиненню засудженим нового злочину ; запобігання вчиненню злочинів іншими особами.
Ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності правоохоронних органів не допустити безкарності злочинних діянь та спроможності виконати його обвинуваченим.
Перевіркою даних про особу обвинуваченого  ОСОБА_3  встановлено, що він не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога, має середньо-спеціальною освіту, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, на посаді помічник начальника військового наряду (гранатометника) 2 відділення 2 патрульного взводу 1 патрульної роти 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, військовому званні «солдат», за місцем служби характеризуються посередньо, раніше не судимий, з 01.01.2022 на стаціонарному лікуванні в закладі не перебував і за медичною допомогою не звертався, підлягає покаранню за вчинення тяжкого злочину, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
Водночас наявна письмова згода командира військової частини НОМЕР_10 полковника ОСОБА_14 про надання згоди на проходження  ОСОБА_3  подальшої служби та останньому запропоновано посаду оператор безпілотних літальних апаратів відділення безпілотних авіаційних комплексів розвідувального взводу 3 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_10 , штат № 58/210.
Суд зазначає, що вказана обставина є підставою для звернення засудженого до суду за місцем відбування покарання із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби, як це регламентовано ст. 81-1 КК України, що узгоджується з правовою позицією ККС у складі Верховного Суду від 05.09.2024 у справі № 552/4832/22.
Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, є небезпечним тяжким військовим злочином, оскільки вчинене під час широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України й введеного воєнного стану, посягає на встановлений порядок підлеглості та військової честі й породжує неорганізованість та безладдя у військових частинах, а отже, негативно позначається на боєготовності та боєздатності військових формувань.
При цьому суд також враховує висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 11 липня 2023 року по справі № 726/78/23, від 05 вересня 2024 року по справі № 552/4832/22, від 27 березня 2025 року по справі № 953/3196/23 тощо, за змістом яких: відсутність належного реагування держави, зокрема суду під час призначення покарання за вчинення військовослужбовцями кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби під час збройної агресії та повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України, нівелює визначену статями 50, 65 КК України мету призначення покарання і може призвести до збільшення рівня злочинності у військах, зниження рівня дисципліни та підриву боєготовності військових підрозділів, неспроможності забезпечення командуванням військових частин належного виконання завдань з оборони держави, захисту незалежності й територіальної цілісності України, що призводить до порушення прав та інтересів суспільства і держави в цілому.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину; відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, усвідомлення протиправності своєї злочинної поведінки та наміру продовжити військову службу, його конкретні обставини та мотив; особу винного; обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.
На підставі вищевикладеного, суд уважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі, в мінімальних межах санкції статті кримінального закону, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Наявність однієї обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 надання обвинуваченим визнавальних показань істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, у зв`язку з чим при призначенні покарання у суду немає правових підстав для застосування вимог ст.ст. 69, 75 КК України.
Мотиви ухвалення інших рішень 
Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції - до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлено. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції - до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 , відраховувати з дня фактичного затримання, тобто з 20.10.2025.
Речові докази: відеозапис «WhatsApp Vidеo 2025-10-03 at 13.16.23» об?ємом 56,3 МБ наявний на DVD-R диску ТМ «MEDIA» об`ємом 4,7 GB – зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Суддя        ОСОБА_1