Справа №576/103/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Мазур С. А.	
Номер провадження 33/816/1092/26 	Суддя-доповідач Клімашевська І. В. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Клімашевська І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2026 року, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2026 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що він 31.12.2025 о 17:01 год в м. Глухів по вул. Захисників України, керував автомобілем PEUGEOT н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820 так і в Глухівській міській лікарні відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням представник – адвокат Тригубенко Ю.П. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2026 року та закрити провадження у справі №576/103/26.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що у працівників поліції не було 
законної причини для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , така причина не була озвучена і самому ОСОБА_2 . За таких обставин, всі доказі, які були зібрані працівниками поліції після протиправної зупинки не є допустимими та належними. Таким чином, в матеріалах справи відсутність належні та допустимі доказі на підтвердження наявності у діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, зазначав, що судом першої інстанції не було розглянуто його клопотання про закриття кримінального провадження.
В судове засідання призначене на 06 квітня 2026 до апеляційного суду ані  ОСОБА_2 , ані його представник – адвокат Тригубенко Ю.П. не з`явились, хоча повідомлялись про розгляд справи, відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП, клопотань про відкладення не подавали. 
З метою розгляду апеляційної скарги у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення розгляду даної справи та вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його представника, і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя, не є порушеними, оскільки положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкову присутність особи, стосовно якої розглядається справа за ст. 130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої захисником апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_2 вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складених матеріалів.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.
При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом, і саме його даними, підтверджується зупинка транспортного засобу під керуванням, як було встановлено, ОСОБА_2 , в якого, під час спілкування, працівники поліції виявили ознаки сп`яніння, у зв`язку з чим, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу чи у медичному закладі, від чого останній відмовився, що, у подальшому, і стало підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Що стосується доводів апелянта щодо безпідставної зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , то апеляційний суд зауважує, що вони були предметом розгляду судді суду першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка з зазначенням того, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 , зареєстрованій в іншій країні, що відповідно до п.10 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліції» дозволяло поліцейському зупинити транспортний засіб.
Окрім того, згідно приписів п. 1, 4 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, в тому числі перевіряти документи та зупиняти т/з, враховуючи дію в країні воєнного стану.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що у даному випадку для визнання винуватості ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ключовим є не обставини зупинки транспортного засобу, а те, що згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху він, як водій з ознаками алкогольного сп`яніння, був зобов`язаний, а не мав право, на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, однак, відмовився від цього, що свідчить про наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення.
Таким чином, ОСОБА_2 щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).
При цьому, апеляційним судом не встановлено у діях працівників поліції порушень вимог ч.2 ст. 266 КУпАП та п.п. 6, 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а інших доводів, які б вказували на безпідставність складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, в апеляційній скарзі апелянтом не наведено.
Таким чином, враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2026 року, якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Клімашевська І. В.