Номер провадження: 33/813/502/26
Номер справи місцевого суду: 503/667/25 
Головуючий у 1-й інстанції Вороненко Д. В. 
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.04.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Шахової О.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Шепітко Григорія Івановича
розглянувши апеляційну скаргу захисника Шепітко Григорія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 
на постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 08 січня 2026 року
встановив:
Постановою судді Кодимського районного суду Одеської області від 08 січня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що 29 квітня 2025 року близько 21:20 години в м. Кодима по вул. Соборній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kia Sorento», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за зовнішніми ознаками в стані алкогольного сп`яніння, а саме мав характерний запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірливу мову та поведінку, що не відповідає обстановці, при цьому від проходження на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Drager» водій відмовився, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я водій також відмовився, що зафіксовано на боді-камеру Novestom NVS7, у зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене 
ч.1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Шепітко Г.І., який діє в інтересах 
ОСОБА_1 , просить змінити постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 08 січня 2026 року в частині накладення адміністративного стягнення, виключивши з резолютивної частини постанови посилання суду на застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік та порядок обчислення такого строку. В іншій частині постанову судді залишити без змін.
За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції під час обрання виду та міри адміністративного стягнення не врахував обставини справи та дані, що характеризують особу ОСОБА_1 , а саме те, що останній 24 липня 2024 року призваний до лав Збройних Сил України та займає посаду матроса, де виконує бойові задачі по чергуванню, яке безпосередньо пов`язане з необхідністю переміщення разом з усією амуніцією у будь-який час доби, у тому числі в нічний. Позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами залишить його без можливості виконувати бойові завдання. Хоча санкція ч.1 ст. 130 КУпАП не передбачає альтернативного стягнення, разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи та особи правопорушника, який добровільно звернувся до ТЦК та СП та проходить військову службу, виконуючи бойові завдання з використанням транспортного засобу, вважає що позбавлення ОСОБА_1 права керування автомобілем не відповідатиме інтересам держави, оскільки таке стягнення є надмірним, не відповідає принципу розумності, а його застосування не слугуватиме досягненню мети – забезпечення справедливого балансу між інтересами суспільства та особи, яка боронить державу. Звертає увагу, що у даному випадку відсутні шкідливі наслідки правопорушення та відсутні будь-які обставини, що обтяжують відповідальність. На переконання захисника, сукупність наведених обставин дають підстави дійти висновку про те, що виконання ОСОБА_1 функцій матроса, який має багаторічний досвід служби в ЗСУ та використання ним навичок водія в умовах несення служби, необхідність транспортного засобу, як для особистого переміщення, так і речей та зброї, вочевидь буде більш раціональним та кориснішим для виконання ним завдань на військовій службі по відсічі збройної агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту, шляхом ведення воєнних (бойових) дій. Накладення на ОСОБА_1 лише штрафу є достатнім для критичного усвідомлення ним протиправності свого вчинку, та в достатній мірі слугувати його вихованню, а також запобігатиме вчиненню ним нових правопорушень у сфері дорожнього руху. 
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності 
 ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи не з`явився.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності  ОСОБА_1 .
В судовому засіданні захисник Шепітко Г.І. підтримав вимоги апеляційної скарги, надав пояснення за доводами апеляційної скарги.
Вислухавши захисника Шепітко Г.І. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисником не заперечується та обставина, що на вимогу правоохоронців ОСОБА_1 відмовився від виконання обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР, а саме пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці події, так і у закладі охорони здоров`я. Правильність висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, захисник не оспорює, тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ця обставина апеляційним судом не перевіряється.
Як на підставу задоволення вимог апеляційної скарги, зміни оскаржуваної постанови в частині накладення стягнення, захисник посилається на сукупність обставин, які на переконання сторони захисту, дають підстави не застосовувати відносно 
ОСОБА_1 такий вид адміністративного стягнення, як позбавлення права керувати транспортними засобами. 
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).
За вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення: 1)попередження; 2)штраф; 3)оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; 4)конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; 5)позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 5-1)громадські роботи; 6)виправні роботи; 6-1)суспільно корисні роботи; 7)адміністративний арешт; 8)арешт з утриманням на гауптвахті. Законами України може бути встановлено й інші, крім зазначених у цій статті, види адміністративних стягнень. Законами України може бути передбачено адміністративне видворення за межі України іноземців і осіб без громадянства за вчинення адміністративних правопорушень, які грубо порушують правопорядок (ст. 24 КУпАП).
Оплатне вилучення, конфіскація предметів та позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю - тільки як додаткове; інші адміністративні стягнення, зазначені вчастині першій статті 24цього Кодексу, можуть застосовуватися тільки як основні.
За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення (ст. 25 КУпАП).
Позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом. Якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті. Позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ч. ч. 2-4 ст. 30 КУпАП).
Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (ст. 33 КУпАП).
Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1)щире розкаяння винного; 2)відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3)вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4)вчинення правопорушення неповнолітнім; 5)вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі (ст. 34 КУпАП).
Обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1)продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; 2)повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; 3)втягнення неповнолітнього в правопорушення; 4)вчинення правопорушення групою осіб; 5)вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; 6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою (ст. 35 КУпАП).
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень (ч. 2 ст. 36 КУпАП).
Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступень його вини, майновий стан, не знайшовши обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаючи обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинення останнього в умовах надзвичайної обставини воєнного стану, суд вважав необхідним застосувати до порушника за вчинення даного адміністративного правопорушення безальтернативні основне і обов`язкове додаткове адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі передбаченому санкцією, а саме однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
З такими висновками суду, погоджується апеляційний суд, з огляду на таке.
Аналіз змісту санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП дає підстави дійти висновку, що за вчинення цього правопорушення, законодавець імперативно визначив покладення на винну особу, як основного (штраф), так і додаткового стягнення (позбавлення права керувати транспортними засобами). У такому випадку, суд у межах його повноважень, не наділений правом накладати стосовно водія лише стягнення у виді штрафу, оскільки санкція цієї статті за своєю правовою природою є безальтернативною.
Така логіка законодавця обумовлена характером інкримінованого правопорушення, яке полягає у використанні джерела підвищеної небезпеки, яким є автомобіль, особою, яка знаходиться у стані сп`яніння, що свідчить про підвищену протиправність діяння.
Безальтернативність стягнення також спрямована на досягнення у суспільстві превентивної мети, а саме запобігання вчиненню цих правопорушень, як безпосередньо особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.
Отже є вірним висновок суду щодо наявності правових підстав для накладення на ОСОБА_1 , як основного, так і додаткового стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн та позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що ґрунтується на вимогах закону.
Обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, як підстави, які на його думку пом`якшують відповідальність, апеляційний суд відхиляє, оскільки санкція інкримінованої статті є безальтернативною.
За таких обставин, підстав для зміни постанови суду в оскаржуваній частині апеляційний суд не вбачає. 
Керуючись ст. 294 КУпАП
постановив:
Апеляційну скаргу захисника Шепітко Григорія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 08 січня 2026 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя          Ю.П. Лозко