Справа № 675/291/26
Провадження № 1-кп/675/58/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" березня 2026 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження №12026244060000057 від 12.02.2026 про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта середня, пенсіонерки, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В:
15.01.2026 близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_3 (далі по тексту вироку – ОСОБА_3 , обвинувачена), перебувала в житловому будинку АДРЕСА_1 , де в цей час також перебував її брат ОСОБА_4 (далі по тексту вироку – ОСОБА_4 , потерпілий).
Під час спілкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виникли особисті непрязні відносини, у зв`язку з чим у ОСОБА_3 виник раптовий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки й бажаючи їх настання, кулаком правої руки нанесла один удар в ділянку правого ока свого брата ОСОБА_4 , тим самим вчинивши діяння, що має ознаки фізичного насильства як форми домашнього насильства відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Внаслідок таких неправомірних дій ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_4 , який відповідно до ст. 1, ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особою, яка постраждала від домашнього насильства, отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливу під правим оком, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
Згідно зі змістом письмової заяви від 26.02.2026, складеної у присутності захисника ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, висловила згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомилася із обмеженнями права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, та вказала, що згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_4 також подав письмову заяву від 26.02.2026, в якій зазначив, що згоден із встановленими під час досудового розслідування обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, та не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Заява обвинуваченої щодо беззастережного визнання вини у пред`явленому їй обвинуваченні не викликає сумнівів у її добровільності.
Проаналізувавши викладене, дослідивши обвинувальний акт та матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження.
Підходячи до обрання міри покарання обвинуваченій, виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, його особливості, особу винної, зокрема, характеристику, фактичні обставини провадження.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченій, є щире каяття.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у близьких відносинах.
Також судом враховано, що обвинувачена свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра.
При обранні виду та міри покарання для обвинуваченої суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_3 слід обрати покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.
На переконання суду, призначене обвинуваченій покарання у виді штрафу, зважаючи на його реальний розмір, відповідатиме самій меті покарання та не суперечитиме суті кримінального провадження та з огляду на обставини справи і особу останньої буде відповідати загальним принципам справедливості.
Як вважає суд, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченої.
Судом враховано також і висновки, викладені в постанові об`єднаної палати ККС Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №453/225/19 (провадження №51-4000кмо19).
Так ОП ККС Верховного Суду зробила висновок, що поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» не є відсилочним, у розумінні законодавця має комплексний характер й регламентується у різних сферах суспільних відносин. Тому при встановленні змісту згаданого поняття слід виходити з конкретних фактичних обставин справи, а не тільки з кваліфікації дій винуватця.
У контексті зазначеного «злочином, пов`язаним із домашнім насильством» слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого містять хоча б один із елементів, перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», незалежно від того, чи вказано їх у відповідній статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.
З урахуванням зазначеного вище, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , який постраждав від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, суд вважає за необхідне одночасно з призначенням покарання у виді штрафу застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід обвинуваченій не обирався, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначивши їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, передбачених ст. 91-1 КК України, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.
Речові докази по справі:
- довідку КНП «Ізяславська МБЛ» Ізяславської міської ради від 15.01.2026, видану ОСОБА_4 - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6