Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
Справа № 210/2170/25 
Провадження № 2/210/86/26 
20 лютого 2026 року Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючого судді Літвіненко Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача АТ «А-БАНК» Шкапенко О.В. звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_1 посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 25.02.2024 року, будучи клієнтом Банку, Позичальник уклав з Банком кредитний договір ABH0CT155101708851431575, щодо надання останній кредиту в розмірі 100000.00 грн. строком на 60 місяців (тобто до 24.02.2029 року) зі сплатою процентів у розмірі 75.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. (Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту). 
Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. У відповідності до п. п. 3-5 Кредитного договору (Заяви клієнта, далі кредитний договір), ліміт цього договору: 100000.00 грн. на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 24.02.2029 року, терміном на 60 місяці. Згідно до п. 6 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 75.00 річних. Відповідно до п. 7, Позичальник сплачує Банку комісію в розмірі 0.00 грн. 
Станом на 14.04.2025 року заборгованість Відповідача за даним кредитним Договором складала суму в розмірі 164158,69 грн., яка складається з: 99122, 04999999999 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 59918,19 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. 0.00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією. 5118,45 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею.
Просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101708851431575 від 25.02.2024 у розмірі 164158,69 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 99122, 04999999999 грн., заборгованості за відсотками у сумі 59918,19 грн. та пеню у сумі 5118,45 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 06.06.2025 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.
Відповідачу направлялась копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження за адресою місця реєстрації. Вказане відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог (зменшених) з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 30.09.2019 ОСОБА_1 звернуся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета - Заява про приєднання разом з Умовами та правилами надання банківських послуг у АТ «А-Банк» між ним та АТ «А-Банком» становлять договір про надання банківських послуг умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
25 лютого 2024 року, будучи клієнтом Банку, відповідач уклав з Банком кредитний договір № ABH0CT155101708851431575 «Швидка готівка», щодо надання останньому кредиту в розмірі 100000.00 грн. строком на 60 місяців (тобто до 24.02.2029 року) зі сплатою процентів у розмірі 75.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн., та підтвердив свою згоду на те, що Заява про надання послуг «Швидка готівка» разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується електронним підписом відповідача у заяві.
25 лютого 2024 року ОСОБА_1 підписав електронним підписом також і Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», в якому міститься повна інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та порядок повернення кредиту.
Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору.
У відповідності до п. п. 3-5 Кредитного договору, ліміт цього договору: 100000.00 грн. на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 24.02.2029 року, терміном на 60 місяці. Згідно до п. 6 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 75.00 річних. Відповідно до п. 7, Позичальник сплачує Банку комісію в розмірі 0.00 грн. 

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Уст.3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Підписаний таким чином договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Отже, особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.
Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від04липня 2018року №75 (у редакції, чинній станом на момент укладення договору) виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21) від 25.05.2021 належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній станом на момент укладення договору) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
У постанові від 15.06.2023 р. у справі № 910/15023/21 Верховний Суд відзначив, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій ( постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 26.02.2020 у справі № 911/1348/16, від 19.11.2020 у справі № 910/21578/16,постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). Отже, виписки з особових рахунків є документом, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору, позики або надання фінансової допомоги тощо.
Отже, належним доказом перерахування позивачем відповідачу коштів є відповідні розрахункові документи, банківські виписки або інші первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

У п.9 Заяви Клієнта № ABH0CT155101708851431575 від 25.02.2024 року зазначено номер карти клієнта на який було зараховано кошти кредиту.
Згідно меморіального ордеру № TR.34977101.28412.65455 від 25.02.2024 р. АТ «А-БАНК» видано кредит ОСОБА_1 , згідно договору № ABH0CT155101708851431575 від 25.02.2024 р. у розмірі 100000,00 грн.

Суд вважає наданий позивачем меморіальний ордер № TR.34977101.28412.65455 від 25.02.2024 р. належним та допустимим доказом отримання відповідачем коштів в межах даного кредитного договору.
Отже, банком було виконано свої зобов`язання за договором та надано відповідачу можливість використання кредитних коштів, шляхом встановлення кредитного ліміту на картку, однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не повернув у повному обсязі використану частину кредитного ліміту та не сплатив відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за наданим кредитом та виписки по кредиту за період з 25.02.2024-13.04.2025, у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язань за договором № ABH0CT155101708851431575 від 25.02.2024, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 , утворилась заборгованість за наданим кредитом, яка станом на 14.04.2025 року становить суму в розмірі 164158,69 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 99122,04999999999 грн., заборгованості за відсотками у сумі 59918,19 грн. та залишком заборгованості за пенею у сумі 5118,45 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
На підставі наданих Позивачем доказів суд вважає встановленою наявність кредитних правовідносин між сторонами та наявність заборгованості у Відповідача перед Позивачем.
Оскільки Відповідачем не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту 99122,04999999999 грн., заборгованості за відсотками 59918,19 грн., залишок заборгованості за пенею у сумі 5118,45 грн., нараховані Банком у відповідності з узгодженими сторонами умовами кредитування, викладеними у кредитному договорі, який підписаний сторонами, то така заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 2422 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 274, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» (ЄДРПОУ 14360080, МФО №307770 юридична адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101708851431575 від 25.02.2024 станом на 14.04.2025 у розмірі 164158,69 грн. (сто шістдесят чотири тисячі сто п`ятдесят вісім гривень, шістдесят дев`ять копійок), яка складається з:
-  загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 99122,05 грн. (дев`яносто дев`ять тисяч сто двадцять дві гривні, п`ять копійок);
- загального залишку заборгованості за процентами в розмірі 59918,19 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот вісімнадцять гривень, дев`ятнадцять копійок);
-  загального залишку заборгованості за пенею в розмірі 5118,45 грн. (п`ять тисяч сто вісімнадцять гривень, сорок п`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» (ЄДРПОУ 14360080, МФО №307770 юридична адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, сорок копійок).

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. 
Повний текст судового рішення складено 20.02.2026 року.        
Суддя:      Н. А. Літвіненко