Справа № 375/1277/24
Провадження № 2-др/375/1/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого – судді Смик М.М., 
за участю секретаря судового засідання Киричок В.В., 

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідачі: ОСОБА_2 , фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування збитків. 
Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 12 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування збитків 48 250 грн. 
В частині позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування збитків - відмовлено. 
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
16 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулася суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 19 000 грн. До заяви додано договір про надання правничої допомоги від 12 листопада 2024 року, укладений адвокатом Клапчуком Ф.П. та ОСОБА_1 ; розрахунок вартості адвокатських послуг та акт прийому-передачі послуг до договору про надання адвокатом правової допомоги від 12 грудня 2025 року. 
2 січня 2026 року представник позивача – адвокат Клапчук Ф.П. за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав клопотання про уточнення заяви про ухвалення додаткового рішення, в якому вказував на те, що під час підготовки заяви про ухвалення додаткового рішення допущено технічну помилку в прохальній частині, а саме у прізвищі відповідача. З урахуванням зазначеного просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати правничої допомоги. 
У цьому ж клопотанні міститься прохання про розгляд заяви у відсутності позивача та представника позивача. 
Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. 
Таким чином, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її задоволення та прийняття додаткового рішення. 
Частиною 1 статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частина третя статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) виклала висновок, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні».
У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничою допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничної допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У частинах четвертій–шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (пункт 268).
Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за доцільне врахувати практику ЄСПЛ з цього питання. Зокрема, у пункті 77 рішення від 18 лютого 2022 року у справі «Чоліч проти Хорватії» (заява № 49083/18) ЄСПЛ зазначив, що згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі. Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 34–47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 9 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21).
Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується:
– договором про надання професійної правничої допомоги від 12 листопада 2024 року, укладеним ОСОБА_1 (як клієнт) та адвокатом Клапчуком Ф.П.; 
– розрахунком вартості адвокатських послуг, відповідно до якого адвокатом Клапчуком Ф.П. витрачено 13 годин часу (надання правової допомоги, а саме консультації щодо норм діючого законодавства України та судової практики у спорах про стягнення коштів за заподіяні збитки; правовий аналіз документів, вивчення матеріалів справи та підготовка позовної заяви про відшкодування збитків; збирання, оформлення та подача до суду письмових доказів, підготовка процесуальних документів; надання правової допомоги, а саме представництво інтересів ОСОБА_1 в судах, в тому числі, але не виключно, в Рокитнянському районному суді Київської області у справі про відшкодування збитків.
– актом прийому передачі наданих послуг від 12 грудня 2025 року, згідно з яким адвокат Клапчук Ф.П. надав позивачу послуги (професійну правничу допомогу) на загальну суду 19 000 грн. 
Розмір заявлених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу підтверджений матеріалами справи.
Відповідачі протягом розгляду справи у суді не подавали клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, тому відсутні правові підстави для зменшення витрат, понесених ОСОБА_1 на відповідній стадії судового процесу.
За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, у суду відсутні правові підстави для зменшення належно підтвердженого розміру таких витрат з власної ініціативи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 2 грудня 2020 року у справі № 676/5537/19).
Враховуючи характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Клапчуком Ф.П. послуг, їх дійсність та необхідність, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, а також враховуючи часткове задоволення позову, понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 19 000 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.
Необхідно зазначити, що заявником дотримано строк і порядок подання доказів про розмір витрат, визначених частиною восьмою статті 141 ЦПК України. 
Питання щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, під час розгляду справи в суді не вирішено і про їх розподіл представник позивача заявив, а відповідні докази подав протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.
Враховуючи викладене, складність справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значення справи для сторін, а також відсутність будь-яких заперечень відповідачів щодо розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про задоволення заяви та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 19 000 грн.
Керуючись статтями 259, 260-261, 268, 270, 354, 452 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 19 000 (дев`ятнадцята тисяч) гривень. 
Додаткове рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Текст додаткового рішення складено 3 березня 2026 року. 
Відомості про учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає на АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , який проживає на АДРЕСА_2 . 
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , яка проживає на АДРЕСА_2 .

Суддя Марина СМИК