Справа № 438/58/26 
Провадження 2/438/200/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

03 березня 2026 року м.Борислав

Бориславський міський суд Львівської області в складі:
головуючого судді Радановича Г.М.,
за участю секретаря судового засідання Кекош Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:

Представником позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» Усенко М.І. через систему «Електронний суд» подано позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1030955 від 01.10.2023 у розмірі 13307,99 грн, судовий збір у розмірі 2662,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. 
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 01.10.2023 між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1030955, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн та зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за узгодженими процентними ставками на умовах та в терміни, що визначений договором. 21.06.2024 ТОВ «Селфі кредит» на підставі договору факторингу №21062024 відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право грошової вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі до відповідача за договором №1030955 від 01.10.2023. Загальний розмір заборгованості за договором №1030955 від 01.10.2023 станом на день подачі позову, яку позивач просить стягнути в судовому порядку становить 13307,99 грн, з яких: 1999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11308 грн - заборгованість за процентами.

Ухвалою судді від 21 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову, витребувано докази.
18.02.2026 до суду поступили витребувані ухвалою суду документи, а саме: інформація про зарахування грошових коштів на рахунок (карту), емітований на ім`я ОСОБА_1 .
Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» Усенко М.І. у позовній заяві просив проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.
11 лютого 202 року через систему «Електронний суд» від відповідача Фрішко Р.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить позовні вимоги задовольнити лише в частині тіла кредиту та відсотків у межах строку договору, а у стягненні штрафних санкцій та пені відмовити повністю. 
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не прибув, у відзиві на позовну заяву просив суд розглядати справу за його відсутності, за наявними матеріалами справи.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Частиною 2 статті 639 ЦК України визначено що у випадку, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, вказаний Закон визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Положеннями ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що 01.10.2023 між кредитором ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 укладено договір №1030955 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» з використанням інформаційно телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». 
Зокрема, 01.10.2023 відповідач ОСОБА_1 ознайомився з умовами та підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором пропозицію кредитодавця про укладення кредитного договору (оферти), розміщеної на вебсайті кредитодавця, а також у особистому кабінеті позичальника на сайті кредитодавця, у якій визначено порядок кредитування, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору, порядок укладення електронного кредитного договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту).
Підписання позичальником відповідачем ОСОБА_1 вищевказаного електронного кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатору в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на сайті кредитодавця - відповідає положенням п.9.6 - п.9.8 кредитного договору №1030955 від 01.10.2023.
Про підписання відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора М668 свідчить довідка про ідентифікацію, видана заступником директора ТОВ «Селфі кредит».
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19.
Матеріалами справи підтверджено, що 01.10.2023 між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 укладено договір №1030955 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», за умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.4 договору, надати позичальнику грошові кошти, у сумі визначеній в п. 1.3 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку та в строки, що визначені договором. 
Пунктом 1.2 договору №1030955 від 01.10.2023 передбачено, що товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
Сума кредиту (загальний розмір) складає 2000 грн (п.1.3 договору).
Відповідно до п.1.4 договору, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що є Додатком №1 до договору. 
В пункті 1.5.1 договору передбачено, що стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 2,2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього договору.
Відповідно до п.2.1 договору №1030955 від 01.10.2023 кошти кредиту надаються товариством у безготівкові формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Відповідно до паспорта споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 01.10.2023 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М668, перед укладенням договору відповідач був ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, підтвердив отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації
ТОВ «Селфі кредит» повністю виконало свої зобов`язання перед відповідачем за договором №1030955 від 01.10.2023, надавши йому кредит, шляхом зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість.
Виконання ТОВ «Селфі кредит» обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 2000 грн відповідачеві ОСОБА_1 підтверджується листом АТ «Універсал Банк» про здійснення переказу коштів 01.10.2023 на карту ОСОБА_1 в сумі 2000 грн.
Крім цього, відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву визнав обставину щодо укладення ним вищевказаного договору та факт отримання кредитних коштів. 
21.06.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №21062024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 . 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №21062024 від 21.04.2024 до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 13307,99 грн. 
Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до правил статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнт) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до умов договору факторингу №21062024 та відповідно до вимог ЦК Україниу зобов`язанні позичальника за кредитним договором відбулася заміна кредитора, тому ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником  ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» з повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість. 
Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (ст.ст.526, 530 ЦК України). За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до положень ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється зокрема виконанням, проведеним належним чином.
Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору, у яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування».
Так, Законом України №3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав законної сили 24.12.2023, внесено зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», та доповнено її частиною 5, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно.
Зокрема, Законом №3498-IX Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, в якому передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів -2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону (тобто весь обсяг змін, що вносяться Законом № 3498-IX до Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Нормами Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що при укладенні договорів про споживчий кредит максимальна денна процентна ставка 2,5% застосовується до 22.04.2024, 1,5% - до 20.08.2024, а починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом №3498-ІХ, тобто з 21.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%.
Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Оскільки договір №1030955 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 01.10.2023, умови якого передбачають надання кредиту строком на 360 календарних днів по 25.09.2024, укладено між сторонами до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» та строк дії якого продовжується після набрання чинності цим Законом, відтак положення вказаного Закону застосовуються до цього кредитного договору.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №1030955 від 01.10.2023 вбачається, що станом на 21.06.2024 заборгованість ОСОБА_1 складає: 13307,99 грн, з яких: 1999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11308 грн - заборгованість за процентами.
Вказану заборгованість нараховано позивачем до 21.06.2024, а саме в межах строку кредитування згідно договору, а саме до 25.09.2024.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором. Доказів виконання обов`язку по сплаті заборгованості за кредитним договором відповідачем суду не надано, як і не надано доказів на спростування розрахунку заборгованості, поданого позивачем.
З розрахунку заборгованості, також встановлено, що відповідач не здійснив часткової оплати щодо повернення тіла кредиту, що не заперечив у відзиві на позовну заяву і сам відповідач. 
Відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1999,99 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у розмірі 11308 грн, суд зазначає таке.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів за договором №1030955 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 01.10.2023 здійснювалось первісним кредитором за період з 01.10.2023 по 08.10.2023 включно із застосуванням зниженої процентної ставки в розмірі 0,01% та з 09.10.2023 по 21.06.22024 включно із застосуванням процентної ставки в розмірі 2,2 % в день.
Враховуючи Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню проценти за користування кредитом, а саме 10469,55 грн, з яких: 1,60 грн - проценти за період з 01.10.2023 по 08.10.2023 (2000 грн тіло кредиту х 0,01 % (знижена % ставка) х 8 днів), 8667,95 грн - проценти за період з 09.10.2023 по 22.04.2024 (1999,99 грн тіло кредиту х 2,2 % (стандартна % ставка х 197 днів), 1800 грн - проценти за період з 23.04.2024 по 21.06.2024 (1999,96 грн тіло кредиту х 1,5 % х 60 днів).
При цьому, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач ОСОБА_1 08.10.2023 вніс суму коштів у розмірі 1,60 грн, чим частково погасив проценти за користування кредитними коштами на день сплати.
Суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором, зокрема, по тілу кредиту в розмірі 1999,99 грн, процентів за користування кредитом в розмірі 10467,95 грн (10469,55 - 1,60 раніше сплачених відповідачем відсотків), а всього 12467,94 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Підстави для стягнення з відповідача решти 840,05 грн нарахованих відсотків відсутні, оскільки такі нараховані первісним кредитором понад гранично допустимі законом ставки, з порушенням норм Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд критично оцінює доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву щодо нарахування позивачем у заборгованість за кредитом штрафних санкцій та щодо обмеження загальної суми відсотків і штрафів відповідно до ст.16-1 Закону України «Про споживче кредитування», які не можуть перевищувати подвійного розміру суми, отриманої споживачем (не більше 6000 грн).
Статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування» врегульовано особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит
Відповідно до частин 1-2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.
Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні відносини між сторонами у справі виникли 01 жовтня 2023 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.
Враховуючи вимоги п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, позивач звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за процентами. Вимог про стягнення штрафних санкцій у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, передбачених ст.624, 625 ЦК України позивачем у позові заявлено не було, оскільки відповідач (позичальник) звільнений від обов`язку сплати на користь позивача (позикодавця) неустойки у період дії воєнного стану, відтак такі твердження відповідача є безпідставними і не приймаються судом. 
Також посилання відповідача ОСОБА_1 у відзиві на те, що нарахування відсотків після закінчення строку дії договору є незаконним спростовуються відповідними умовами договору №1030955 від 01.10.2023, зокрема п.1.4 договору - строк кредиту 360 днів, а саме до 25.09.2024. Суд звертає увагу, що заборгованість за договором позивачем нараховано в межах строку кредитування згідно договору, а саме до 21.06.2024, що вбачається із розрахунку заборгованості. 
Тому суд не приймає вказані відповідачем у відзиві підстави відмови в позові щодо нарахування штрафних санкцій за кредитом та відсотків після закінчення строку дії договору, оскільки таких вимог позивач у позові не ставить.
Вирішуючи вимогу про розподіл судових витрат, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частин 1-3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. 
Відповідно до ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На підтвердження розміру витрат на правову допомогу, представник позивача надає договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025; Акт №80 наданих послуг від 12.01.2026; детальний опис наданих послуг до акту №80 від 12.01.2026. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи вказані у статях 137, 141 ЦПК України критерії.
Предметом позову ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 13307,99 грн, зокрема тіло кредиту 1999,99 грн, яка є незначною. Дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю. Підготовка адвокатом позову не вимагали аналізу великого обсягу документів та значних затрат часу.
Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.
Враховуючи наведені обставини, предмет спору, складність справи, виходячи із засад реальності та співмірності суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, який включає в себе збір та аналіз доказів і документів для подання та складення позовної заяви, яка подана до суду через систему "Електронний Суд", в сумі 8000 грн є завищеним, тому з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн (позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору). 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позову, тому з відповідача підлягає стягненню в користь позивача оплачений судовий збір в сумі 2494,35 грн (12467,94 грн х 2662,40 грн /13307,99 грн).

Керуючись статтями 13, 19, 81, 82, 89, 141, 263-265, 268, 289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд 
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №1030955 від 01.10.2023 в розмірі 12467,94 грн. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2494,35 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», адреса: 79029, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, поверх 4, код ЄДРПОУ: 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса (вказана у позовній заяві): АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Григорій РАДАНОВИЧ